ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1611/23 Справа № 235/5553/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Клепка Л.І. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Бондар Я.М.
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.
секретар судового засідання Гладиш К.І.,
сторони
позивач - ОСОБА_1 
відповідачі: Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, Державна казначейська служба України
третя сторона - приватний нотаріус Подольська Ірина Миколаївна,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу відповідача відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 01 березня 2022 року, ухваленого суддею Клепкою Л.І. у м.Мирноград Донецької області, повний текст судового рішення складено 09 березня 2022 року,

ВСТАНОВИВ 

У жовтні 2021 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої на підставі ордеру діє ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом, уточненим в ході судового розгляду, до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Державної казначейської служби України, третя особа – приватний нотаріус Подольська Ірина Миколаївна, про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом та визнання права власності в порядку спадкування за законом на пенсійні виплати, які не увійшли до складу спадщини. 
В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , який перебував на обліку в Покровському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. 
Після його смерті відкрилася спадщина у виді недоотриманих пенсійних виплат. 23.12.2020 їй, як спадкоємцю першої черги за законом, було видано нотаріусом свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману батьком за життя пенсію в розмірі 76124 грн. відповідно до довідки Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області. 
24.12.2020 вона звернулася до відповідача за виплатою вказаної суми, проте замість зазначених в свідоцтві про спадщину 76 124 грн. їй було сплачено всього 56831,84 грн. 
В подальшому з листування з відповідачем вона дізналася, що їй було виплачено недоотриману батьком пенсію в сумі 56831,84 грн. за період з 23.12.2017 по 30.09.2019. 
Разом з тим, згідно довідки відповідача, батькові за період з 01.03.2016 по 30.09.2019 було всього нараховано 91729,93 грн. пенсії, однак пенсійні виплати за період з 01.03.2016 року по 22.12.2017 року в розмірі 34898,09 грн. до складу спадщини не увійшли, так як виплата недоотриманих пенсійних виплат була їй здійснена відповідачем відповідно до ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» лише за три роки з дня звернення за отриманням пенсії, з чим вона не погоджується і, вважаючи такі дії відповідача неправомірними, просить суд з врахуванням уточнених позовних вимог стягнути з відповідача на її користь невиплачену їй частину пенсійних виплат, що увійшли до складу спадщини згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, в розмірі 19 292,16 грн. та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію її батька, яка не увійшла до складу спадщини, в розмірі 15 605,72 грн. та стягнути вказану суму з відповідача на її користь.
Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 01 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1   до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Державної казначейської служби України, третя особа – приватний нотаріус Подольська Ірина Миколаївна, про стягнення недоплаченої суми пенсії в порядку спадкування за законом, визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволені частково.
Стягнуто з Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 , недоотриману суму пенсії в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 19 292 (дев`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто дві) грн 16 коп. 
Стягнуто з Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, будичи незгодним з ухваленим судовим рішення, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального права, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.
При цьому, скаржник зазначає, що обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно з частиною 2 ст.49 Закону №1058, з урахуванням вимог ст.46 цього ж закону (не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.
Вказує, що оскільки Позивач виступає спадкоємцем, тобто має всі права та обов`язки що і ОСОБА_3 , то до питання виплати недоотриманої пенсії застосовуються норми та строки визначені у Законі України «Про зальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Оскільки матеріали щодо поважності пропуску строку звернення за виплатою пенсії відсутні, Управління на підставі положень ст.46, ст.52 Закону№1058 ст.1216, ст.1227 ЦК України в лютому 2021 виплатило ОСОБА_1  недоотриману пенсію батька за період  з 23.12.2017 по 30.09.2019 в сумі 56 831,84 грн., тобто в межах чинного законодавства. 
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, щопозивач успадкувала пенсійні виплати батька на суму 76124,21 грн., що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим позивачу 23.12.2020 приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Подольською І.М.
Факт смерті батька позивача підтверджується свідоцтвом про його смерть, виданим Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, згідно якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Старобешеве Старобешівського району Донецької області (а.с.15).
Згідно довідки відповідача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував на обліку в Покровському об`єднаному УПФУ з 01.08.2014 та отримував пенсію за віком. Виплату пенсії ОСОБА_3 було призупинено з березня 2016 року і з моменту призупинення пенсійні виплати йому не виплачувались. 
В лютому 2021 року ОСОБА_1 було виплачено недоотриману пенсію батька за період з 23.12.2017 по 30.09.2019 в сумі 56831,84 грн.
З довідки УПФ про розмір нарахованої та невиплаченої пенсії ОСОБА_3 , вбачається, що за період з березня 2016 року по вересень 2019 року сума нарахованої йому пенсії складає 91 729,93 грн, сума виплаченої пенсії становить 56 831,84 грн, до виплати значиться сума 34898,09 грн (а.с.26,27). 
Сума невиплаченої пенсії ОСОБА_3 за період з 01.03.2016 по 22.12.2017 в становить 34898,09 грн (а.с.22-25).
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 на підставі наданих сторонами доказів виходив з того, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач успадкувала пенсійні виплати батька на суму 76124,21 грн. та, оскільки з вказаної суми відповідачем їй виплачено лише 56 831,84 грн., вона має право на стягнення з відповідача на її користь різниці між тією сумою, яка увійшла до складу спадщини, та фактично виплаченою, а саме 19 292,16 грн. Вимога ж про стягнення неохопленої свідоцтвом про право на спадщину суми недоотриманої пенсії є такою, що задоволенню не підлягає.
Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами сторони відповідача викладеними в апеляційній скарзі з огляду на таке.
Відповідно до норм ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до положень ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч.1 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Відповідно до ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Зміст ч.3 ст.52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в ч.1 ст.91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже норми ЦК України не визначають строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.
Аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ж ч.1 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Крім цього, у своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом» (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Водночас ст.1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах « ОСОБА_5 дер Мюсель проти Бельгії» та «Копеський проти Словаччини»). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. «Майном» може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права. «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі «Копеський проти Словаччини»).
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм матеріального права, висновок суду першої інстанції про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину та підтверджені свідоцтвом про право на спадщину, передаються спадкоємцю у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень, тому відповідач недоплативши позивачу 19 292,16 грн. недоотриманої пенсії, які входять до спадкового майна, перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця померлого батька на отримання всього належного їй спадкового майна, що є підставою для задоволення позову, колегія суддів вважає правильним і повністю з ним погоджується.
Вимога ж позивача про стягнення на її користь  недоотриманої батьком пенсії в розмірі 34 898,09 грн. за період з 01.03.2016 по 22.12.2017 є недоведеною належними та допустимими доказами і задоволенню не підлягає, оскільки у свідоцтві про право на спадщину вказана сума недоотриманої пенсії відсутня, а отже вона не увійшла до маси спадкового майна померлого батька позивача.
Перевіривши справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про задоволення позову, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння скаржником вимог законодавства та власного тлумачення норм матеріального права. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.
Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін із підстав, передбачених 375 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.
Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 01 березня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складено 21 лютого 2023 року.

Головуючий:

Судді: