УХВАЛА

28 грудня 2022 року 
м. Київ

справа №420/24367/21
адміністративне провадження № К/990/36322/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Жука А.В., Соколова В.М.,
перевіривши касаційну скаргу Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2022 року у справі №420/24367/21 за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Одеської міської ради, в якій позивач з урахуванням уточнення адміністративного позову просив суд:
- визнати протиправним дії Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради при розгляді запиту ОСОБА_1 від 8 листопада 2021 року та відмову надати запитувану інформацію, яка викладена у листi вiд 15 листопада 2021 року за № 01-17/273-ЗМ;
- зобов`язати Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради розглянути запит ОСОБА_1 від 8 листопада 2021 року та надати відповідь у порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI, із змінами і доповненнями, про перелік вільних земельних ділянок комунальної власності Одеської міської ради станом на дату надання відповіді, за рахунок яких Одеська міська рада може надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, або дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею не більше 0,10 гектара для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у відповідності із пунктом «г» частини першої статті 121 ЗК України.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року, залишеним без змін  постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2022 року, позов задоволено частково:
- визнано протиправною відмову Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, викладену у листі №01-17/2703-ЗПІ від 15 листопада 2021 року, щодо надання інформації про місце розташування вільних земельних ділянок комунальної власності Одеської міської ради станом на дату надання відповіді;
- зобов`язано Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради розглянути по суті запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 8 листопада 2021 року;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено;
- стягнуто з Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради (код ЄДРПОУ 44162529) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму витрат на правову допомогу у розмірі: 1000,00 грн. (одна тисяча гривень, 00 коп.).
Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України»), надіславши її 8 грудня 2022 року засобами поштового зв`язку.
Скаржник просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2022 року у справі №420/24367/21 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги й додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку, що її належить повернути скаржнику з таких підстав.
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30 вересня 2016 року №1402-VIII гарантовано право особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього  Кодексу  позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Як вбачається із даних Єдиного державного реєстру судових рішень, Одеський окружний адміністративний суд розглянув дану справу в порядку загального позовного провадження.
Однак, частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.
Зокрема, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу  справами незначної складності є, зокрема справи у спорах щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.
За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).
Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України  адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Предметом розгляду цієї справи є бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо ненадання належних відповідей за результатами звернень позивача щодо надання інформації та накладення на відповідача обов`язку розглянути по суті запит позивача  на отримання публічної інформації.
З урахуванням предмету позову, характеру спірних правовідносин та вимог статей 12, 257 КАС України, а також того, що дана справа не підпадає під перелік справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження (частина  четверта статті 12 КАС України), дана справа є справою незначної складності.
При цьому Верховний Суд зазначає, що законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Однак, у касаційній скарзі відсутнє будь-яке посилання скаржника на передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки. Мотиви, наведені у касаційній скарзі, зводяться лише до переоцінки доказів у справі та незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо застосування норм законодавства.
Щодо посилання скаржника на положення пункту 4 статті 353 КАС України, Суд зазначає наступне.
За змістом пункту 4 частини третьої статті 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.
Так, скаржник зазначає, що у даній справі не залучено орган місцевого самоврядування - Одеську міську раду, чим порушено права та інтереси територіальної громади міста Одеси.
Водночас, як убачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, відповідачами у вказаній справі є: Одеська міська рада, Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради, що спростовує твердження, викладені вище скаржником.
Таким чином скаржником не обґрунтовано наявності обов`язкової підстави для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, у разі якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.
За таких обставин, оскільки пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає можливість перегляду, в якості винятку, судових рішень, що не підлягають касаційному оскарженню судом касаційної інстанції лише у разі, якщо скаржником зазначені випадки, передбачені підпунктами «а» - «г» цієї правової норми, проте скаржником таких винятків не зазначено, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Одночасно, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій пункту 1 статті 6 Конвенції.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2022 року у справі №420/24367/21 за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………
Н.М. Мартинюк
А.В. Жук
В.М. Соколов,
Судді Верховного Суду