Постанова
Іменем України
 
20 березня 2023 року                                 
                                                
м. Київ 
 
провадження №33/824/1523/2023
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ        Мазурик О. Ф.
 
за участю захисника ОСОБА_1 - Харчука Олександра Петровича
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Федорова Дмитра Сергійовича
 
на постанову Солом`янського районного суду м. Києва
 
в складі судді Криворота О. О. 
 
від 08 лютого 2023 року
 
у справі №760/544/23 Солом`янського районного суду м. Києва
 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП 
 
громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
 
                                            У С Т А Н О В И В:
 
09 грудня 2022 року, інспектором взводу 1 роти 4 батальйону 3 полку 1 (ЗОПБ) УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Кучер А. В., складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№466586 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 09.12.2022, о 04 годині 40 хвилин, в м. Києві по просп. Л. Гузара,       20-А, керував транспортним засобом «BMW 3351», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння.
 
В протоколі зазначено, що водій відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
 
До протоколу додаються: відео з нагрудної камери №472093, направлення.
 
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000,00 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
 
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник                   ОСОБА_1 - Федоров Д. С. подав апеляційну скаргу, в якій посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.
                                  
В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд не звернув увагу на те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 автомобілем. 
 
Додав, що поліцейські спровокували ОСОБА_1 на відмову від проходження огляду тим, що повідомили йому можливість відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, що вказує на провокацію з боку працівників поліції.
 
Зазначив, що суд порушив норми процесуального права та розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
 
Зазначив, що висновки суду першої інстанції про те, що фабула протоколу не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки не містить положень щодо повторності.
 
Додав, що поліцейські порушили права ОСОБА_1 під час складання протоколу, проігнорувавши, його клопотання про надання йому правничої допомоги.
 
За вказаних обставин просив скасувати постанову Солом`янського районного суду           м. Києва від 08.02.2023 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
 
Разом з апеляційною скаргою скаржник також подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського  районного суду м. Києва від 08.02.2023.
 
Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, посилався на те, що про розгляд справи ОСОБА_1 не був повідомлений судом. Вказав, що ОСОБА_1 заперечує факт отримання судової повстки СМС-повідомленням, з оглядку на проблеми із мобільним зв`язком. Копію постанови не отримував, про її наявність дізнався 22.02.2023, коли захисник ознайомився з матеріалами справи, тому вважав, що строк пропущено з поважних причин.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.
Як вбачається з матеріалів справи 08.02.2023 судом першої інстанції винесено оскаржувану постанову.
 
З апеляційною скаргою захисник ОСОБА_1 - Федоров Д. С. звернувся 23.02.2023, тобто з пропуском строку, передбаченого ст. 294 КУпАП.
 
Разом з тим, як вже зазначалось вище, в клопотанні про поновлення строку скаржник зазначив, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не отримував, про розгляд справи не був повідомлений, оскільки не отримував повісток, тому просив визнати причини пропуску строку поважними.
 
Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, постанову винесено за відсутності ОСОБА_1 та відсутні докази отримання копії постанови ОСОБА_1 . Також матеріали справи не містять доказів належного повідомлення ОСОБА_1   про розгляд справи в суді першої інстанції. З матеріалами справи захисник ОСОБА_1 - Федоров Д. С. ознайомився 22.11.2022, що підтверджується                           розпискою (а.с. 17).
 
З огляду на викладене, суд вважає, що наведені скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду є поважними.
 
Також суд враховує, що частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
 
У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що «стаття 6  Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права" (рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).
 
Ураховуючи викладене та виходячи з принципу верховенства права, положень статей           21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень              ст. 6 Конвенції, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та поновлення захиснику ОСОБА_1  - Федорову Д. С. строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 08.02.2023.
 
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції  захисник ОСОБА_1 - Харчук О. П. надав пояснення, тотожні зазначеним в апеляційній скарзі,  підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити з підстав наведених в ній. Крім того, вважав, що відсутність доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 свідчить про  невинуватість останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.  Також пояснив, що постанова Біляївського районного суду Одеської області від 13.05.2022 відносно ОСОБА_1 , якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не оскаржувалася.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 - Харчука О. П., вивчивши та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 09.12.2022, о 04 годині 40 хвилин, в м. Києві по просп. Л. Гузара, 20-А,керував транспортним засобом                     «BMW 3351», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, що зафіксовано на бодікамеру 472093, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 . Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, повністю доведена належними та допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №466586 від 09.12.2022; направленням на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння; постановою серії БАД №436483 від 09.12.2022; довідкою про результати перевірки на повторність вчинення адміністративного правопорушення; карткою обліку адміністративного правопорушення; копією постанови Біляївського районного суду Одеської області від 13.05.2022, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1. ст. 130 КУпАП, та відеозаписом з бодікамери поліцейського, який підтверджує обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Скаржник помилково вважає, що зазначення судом першої інстанції про перебування у стані алкогольного сп`яніння, в той час як у фабулі протоколу зазначено про наркотичне сп`яніння є підставою для скасування постанови суду, з огляду на наступне.
Пунктом 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція) визначено ознаки наркотичного сп`яніння.
 
Згідно з п. 12 розділу 2 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
 
За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
 
Частиною 6 статті 266 КУпАП передбачено направлення особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
 
Згідно п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
 
Таким чином, відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто порушення п. 2.5 ПДР, є самостійним складом адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП. При цьому обставин відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, можуть фіксуватися технічними засобами відеофіксації, при цьому присутність свідків не є обов`язковою.
 
Враховуючи, що, вирішуючи питання про стан сп`яніння, судом вірно встановлено факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, то технічна помилка суду в мотивувальній частині постанови не є підставою для її скасування.
 
Суд апеляційної інстанції також відхиляє доводи щодо невірного висновку суду про те, що протокол відносно ОСОБА_1 складено за керування з ознаками сп`яніння, оскільки з п. 2.5 ПДР вбачається обов`язок водія пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського. 
 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що протокол серії ААД №466586 від 09.12.2022 відносно ОСОБА_1 складено за порушення п. 2.5 ПДР, тобто відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП і незнання законів не звільняє від відповідальності.
 
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №466586 від 09.12.2022, громадянин ОСОБА_1 , 09.12.2022, о 04 годині 40 хвилин, в                м. Києві на просп. Л. Гузара, 20-А,керував транспортним засобом «BMW 3351»,                 д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився (а. с. 1).
 
Згідно направлення на огляд водія ОСОБА_1 до КНП КМНКЛ «Соціотерапія» вбачається, що в останнього виявлено ознаки сп`яніння а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, зіниці очей не реагують на світло (а. с. 2).
 
Постановою серії БАД №436483 від 09.12.2022 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. З постанови вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «BMW 3351», д.н.з. НОМЕР_1 , 09.12.2022 о 04 год. 42 хв., м. Києві на просп. Л. Гузара, 20-А, порушив п. 2.1а ПДР України.
 
Згідно п. 2.1а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
 
З довідки щодо проведення заходів із встановлення повторності вчиненя адміністративного правопорушення вбачається, що проведеною перевіркою встановлено, що постановою Біляївського районного суду Одеської області від 13.05.2022 у справі №496/938/22, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та направлено до суду адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 для розгляду за  ч. 2                  ст. 130 КУпАП (а.с. 4).
 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дослідив відео файли, що містяться на СД-диску (а.с. 5), щодо яких суд зазначає наступне.
 
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, внаслідок чого і складено протокол. Крім того, відеозаписом зафіксовано, що автомобіль «BMW 3351», д.н.з. НОМЕР_1 , стоїть у крайні правій смузі руху з увімкненими двигуном та сигналом аварійної зупинки, а за кермом автомобіля на місці водія знаходився ОСОБА_1 . Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 пояснював, що вони майже доїхали додому, залишилося 300 метрів. Просив поліцейських відпустити його та він швидко закінчить поїздку та поставить автомобіль під будинком. Також зазначив, що поліцейські зупинили його раніше, однак після їх розмови він розвернувся та доїхав до місця де його знову зупинили. Також вбачається, що ОСОБА_1 заявив, що бажає скористатися правом на правову допомогу.
У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Таким чином, відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 визнав факт керування транспортним засобом, а також зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. В сукупності з наявною у матеріалах справи копією постанови Біляївського районного суду Одеської області від 13.05.2022 відносно ОСОБА_1  докази свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого, ч. 2 ст. 130 КУпАП.
За обставин, коли факт повторності встановлено в порядку підготовки направлення справи до суду і справу скеровано до суду за ч. 2 ст. 130 КУпАП, то з огляду на диспозицію ч. 2 ст. 130 КУпАП та усіх наявних в матеріалах справи доказів у сукупності, з яких вбачається, що ОСОБА_1 , який не мав права керувати автомобілем, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, доводи апеляційної скарги про незазнакчення в протоколі про повторність не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.
При цьому, зазначені вище протокол серії ААД №466586 від 09.12.2022, направлення на огляд водія ОСОБА_1 , постанова серії БАД №463483 від 09.12.2022, довідка щодо повторності, картка обліку адміністративного правопорушення, копія постанови Біляївського районного суду Одеської області від 13.05.2022 відносно                     ОСОБА_1 та відеозапис з нагрудної камери поліцейського є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП і такі докази зібрано уповноваженою особою у відповідності до положення статті 255 КУпАП. 
 
Як вже зазначалось вище, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, зафіксованої відеозаписом, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення.
 
Тобто, відмова водія транспортного засобу від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є самостійним адміністративним правопорушенням, за що передбачено відповідальність за ст. 130 КУпАП.
 
За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
 
Доводи скаржника щодо розбіжностей в стані сп`яніння, що зазначений у протоколі та постанові суду першої інстанції не спростовують факт відмови ОСОБА_1   від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. Більше того, невірне зазначення судом стану сп`яніння, від проходження якого відмовився ОСОБА_1 є опискою, оскільки з мотивувальної частини постанови вбачається, що це разове зазначення невірного стану сп`яніння, і не дає можливості дійти висновку про інкримінування ОСОБА_1 іншого стану сп`яніння, ніж зазначено у протоколі.
 
Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи скаржника про те, що поліцейські завадили ОСОБА_1 реалізувати право на правову допомогу.
 
Як вже зазначалось вище, з відеозапису не вбачається, що поліцейські відмовляли чи перешкоджали йому у реалізації такого права. Саме по собі заявлення про таке право не свідчить про відмову у використанні такого права чи перешкоджанні в реалізації права на захисника.
 
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 заявив, що бажає скористатися правовою допомогою, на що поліцейські не відмовляли, і не перешкоджали йому у реалізації такого права. Однак ОСОБА_1 не скористався таким правом на власний розсуд. Відтак доводи скаржника про те, що поліцейські відмовили ОСОБА_1 у праві на захисника є безпідставними, тому відхиляються судом апеляційної інстанції. Більше того, таке право ОСОБА_1 відновлено та реалізовано під час апеляційного перегляду справи.
 
Доводи скаржника про те, що поліцейські, роз`яснивши право на відмову від проходження огляду спровокували ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 не тільки право відмови від проходження огляду, а і те, що відмова утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
 
Крім того, апеляційний суд звертає увагу скаржника на той факт, що ОСОБА_1 з метою отримання посвідчення водія, вивчав ПДР та проходив відповідні іспити, відтак обізнаний про відповідальність за порушення п. 2.5 ПДР України. Більше того, незнання законів не звільняє від відповідальності. 
Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
На підстав викладеного та керуючись ст. 289, 294 КУпАПУкраїни
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника ОСОБА_1 - Федорова Дмитра Сергійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року - задовольнити.
Поновити захиснику ОСОБА_1 - Федорову Дмитру Сергійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року.
Апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_1 - Федорова Дмитра Сергійовича- залишити без задоволення.
Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року стосовно  ОСОБА_1 -  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                О. Ф. Мазурик