ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/901/23 Справа № 209/1235/20 	  	Головуючий у першій інстанції: Решетник Т. О. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Єлізаренко І.А., Свистунової О.В., 
за участю секретаря                 Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року та на додаткове рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 серпня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 , треті особи: Друга кам`янська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Савченко Катерина Євгеніївна, приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Кудрявцев Вячеслав Олександрович, про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, витребування майна та скасування державної реєстрації,– 

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, яка складається з домоволодіння по АДРЕСА_1 . Батьком позивача є ОСОБА_7 , який помер раніше - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки батько позивача помер до моменту відкриття спадщини після ОСОБА_6 , то позивач є спадкоємцем за правом представлення. Після відкриття спадщини відповідач у шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 . Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 грудня 2014 року були задоволені позовні вимоги по цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування, усунуто ОСОБА_1 від права на спадкування після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Про наявність цього рішення позивач дізнався лише у травні 2019 року. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 грудня 2014 року скасовано, в задоволенні позовних вимог відмовлено. Після отримання постанови суду позивач звернувся до Другої кам`янської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Але позивачу було відмовлено через те, що свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок вже видно іншій особі. На даний час спірне домоволодіння відчужене відповідачем ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 03 березня 2020 року  ОСОБА_4 , яке в подальшому було відчужене за договором купівлі-продажу від 27.11.2020 року  ОСОБА_5 . Тому позивач, уточнивши позовні вимоги, просив:
визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 04 березня 2015 року, видане Другою кам`янською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок, розташований за адресою по АДРЕСА_1 в 1/2 частині житлового будинку; 
витребувати у ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 27 листопада 2020 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Кудрявцевим Вячеславом Олександровичем, та передати 1/2 частину вказаного житлового будинку у власність ОСОБА_1 ; 
скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер рішення 19786991 від 04 березня 2015 року, винесене державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік Світланою Станіславівною щодо реєстрації права власності на вказаний житловий будинок за ОСОБА_8 (запис про право власності №8941541 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно);
скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер рішення 51441155 від 03 березня 2020 року, винесене приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Савченко Катериною Євгеніївною щодо реєстрації права власності на житловий будинок, розташований за адресою по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 (запис про право власності №35774234 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно); 
скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер рішення 55394120 від 27 листопада 2020 року, винесене приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Кудрявцевим Вячеславом Олександровичем щодо реєстрації права власності на вказаний житловий будинок за ОСОБА_5 (запис про право власності №39420397 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно) (а.с. 230-231 т.1).
Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 87-93 т.2). 
Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 серпня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14830,67 грн. (а.с. 147-148 т.2). 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та додаткового рішення з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток ОСОБА_1 , його представнику ОСОБА_2 , приватному нотаріусу Кудрявцеву В.О., які долучені до матеріалів справи, а також протоколом попереднього судового засідання від 24.01.2023 року про участь в режимі відеоконференції представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_9 (а.с. 198-199 т.2). У зв`язку з відсутністю відповідачки ОСОБА_5 за відомою суду адресою, що також відповідає відомостям Кам`янської міської ради від 09.02.2023 року №21/80, її сповіщення здійснено шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади. Від ОСОБА_4 надійшло клопотання від 27.02.2023 року про розгляд справи без його участі. Приватний нотаріус Кудрявцев В.О. надіслав суду клопотання від 08.02.2023 року про слухання справи без його участі. Також до апеляційного суду надійшло клопотання Другої кам`янської державної нотаріальної контори від 08.02.2023 року про розгляд справи за відсутності їх представника. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваних рішення та додаткового рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що матір`ю ОСОБА_7 (батько позивача) є ОСОБА_10 , що підтверджується копією витягу від 24.07.2014 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с. 9, 10 т.1). 
Батьком позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_7 , що встановлено постановою Дніпровського апеляційного суду від 12.02.2020 року у справі №209/4512/14-ц (а.с. 15-16 т.1). 
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 24.07.2014 року Дніпровським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 8 т.1). 
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 (баба позивача), що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого повторно 24.07.2014 року Дніпровським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 7 т.1). 
Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 57,4 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м., який належав їй на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя серії НОМЕР_3 , виданого 20.07.2010 року Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-4092 (на 1/2 частку будинку) та на підставі свідоцтва про право на спадщину серії ВМХ №839630, виданого 20.07.2010 року Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-4094 (на 1/2 частку будинку), що підтверджується копіями витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.08.2010 року (а.с. 98, 99 т.1). 
Відповідно до копії спадкової справи №132/2014 після ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , заведеної 18 лютого 2014 року третьою Дніпродзержинською нотаріальною конторою , із заявами про прийняття спадщини звернулись 18 лютого 2014 року ОСОБА_8 (син спадкодавця) та 31 липня 2014 року позивач ОСОБА_1 (а.с. 90, 91 т.1). 
Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року у справі №209/4512/14-ц позовні вимоги ОСОБА_8 задоволено. Усунуто ОСОБА_1 від права на спадкування після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11-12, 96-97 т.1).
Нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 04 березня 2015 року ОСОБА_8 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом №1-322 після ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, житловою площею 38,6 кв.м., загальною площею 57,4 кв.м., розташований за адресою по АДРЕСА_1 (а.с. 101 зворот т.1). 
В подальшому, постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року у справі №209/4512/14-ц заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року скасовано. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про усунення його від права на спадкування відмовлено (а.с.15-16, 103-104 т.1).
Постановою Верховного Суду від 23 грудня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_8 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , залишено без задоволення. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року залишено без змін (а.с.173-175 т.1).
03 березня 2020 року ОСОБА_8 продав ОСОБА_4 спірний житловий будинок, що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Савченко К.Є. за реєстровим №102 (а.с. 85 т.1). 
Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №208134007 від 04.05.2020, приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Савченко К.Є., на підставі рішення №51441155 від 03.03.2020 року, право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 (а.с. 58 т.1).
Постановою державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Астаховою О.С. від 17 квітня 2020 року відмовлено у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок за адресою по АДРЕСА_1 , оскільки 04 березня 2015 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я іншого спадкоємця (том 1 а.с. 102 т.1).
Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 28.09.2020, виданого Дніпровським районним у м. Кам`янське ВДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) (а.с. 207 зворот т.1).
Відповідно до копії спадкової справи №807/2020, заведеної 03.112020 року Першою кам`янською державною нотаріальною конторою після ОСОБА_8 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , із заявою про прийняття спадщини звернулась 13.11.2020 року його дружина ОСОБА_3 (а.с. 204 зворот, 210 т.1); ОСОБА_11 відмовився від належної йому по закону, заповіту частки у спадщині на користь ОСОБА_3 , подавши нотаріусу 13.11.2020 року відповідну заяву (а.с. 205 зворот т.1). 
На час смерті ОСОБА_8 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з ним за адресою по АДРЕСА_2 проживала ОСОБА_3 , що підтверджується копією довідки Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради від 11.11.2020 року №21/6849 (а.с. 208 т.1). 
Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №255796234 від 10.05.2021, на підставі договору купівлі-продажу №1921 від 27.11.2020 року та рішення про державну реєстрацію права власності нерухомого майна індексний номер 55394120 від 27.11.2020 року, приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кудрявцевим В.О. 27.11.2020 року право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_5 (а.с. 232 т.1). 
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За положеннями статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (частина перша статті 1266 ЦК України). 
Отже, ОСОБА_1 є спадкоємцем за правом представлення, як онук спадкодавця, оскільки батько позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_6 до моменту відкриття спадщини після ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Відповідно до частин першої статті 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. 
Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
На підставі частини п`ятої статті 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). 
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). 
Відповідно до частин першої та другої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що позивач у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини звернувся 31.07.2014 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після бабці ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за правом представлення; приймаючи до уваги, що у позові про усунення позивача від права на спадкування відмовлено постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року №209/4512/14-ц, яка набрала законної сили; враховуючи також, що постановою державного нотаріуса від 17.04.2020 року відмовлено у  видачі ОСОБА_1  свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , що померла  ІНФОРМАЦІЯ_3 , - колегія дійшла висновку про доведеність позивачем факту прийняття ним спадщини за законом після баби  ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема, у розмірі 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, житловою площею 38,6 кв.м., загальною площею 57,4 кв.м., розташованого за адресою по АДРЕСА_1 . 
Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини перша та третя статті 215 ЦК України).
Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. 
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України), а лише обмежує його право на розпорядження нею. 
Таким чином, враховуючи, що нотаріусом відмовлено у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом, наявні підстави для визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 березня 2015 року Другою кам`янською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-322 на ім`я ОСОБА_8 після ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині права на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою по АДРЕСА_1 . 
Частиною першою статті 2 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” (далі - Закон №1952-IV) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень – це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №755/9555/18 міститься правовий висновок про те, що після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію, яке вичерпало свою дію, а скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права (пункт 5.17 постанови від 4 вересня 2018 року у справі №915/127/18).
Відповідно до статті 11 Закону №1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. 
У частині другій статті 26 Закону №1952-IV в редакції, чинній до 16 січня 2020 року, унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.
Проте згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону №1952-IV викладено в новій редакції. 
Так, відповідно до абзаців 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону №1952-IV в редакції, чинній з 16 січня 2020 року до 26 липня 2022 року, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). 
Згідно з абзацом 3 частини третьої статті 26 Закону №1952-IV в редакції, чинній з 26 липня 2022 року, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. 
Враховуючи викладене, оскільки скасування рішення про державну реєстрацію прав можливе лише в цілому, наявні підстави для задоволення позову в частині скасування рішення державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровська область Бурдік С.С. про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 19786991 від 04 березня 2015 року щодо реєстрації права власності на житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 589250712104), загальною площею 57,4 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м., розташований за адресою по АДРЕСА_1 за ОСОБА_8 (запис про право власності №8941541 від 04.03.2015), яке було винесене на підставі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за законом №1-322 від 04.03.2015 року. 
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). 
У статті 331 ЦК України встановлено, зокрема, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (абзац 3 частини 2 статті). 
За положеннями статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. 
За змістом частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Оскільки право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації, враховуючи, що за позивачем право власності на спірний житловий будинок раніше зареєстроване не було; позовну вимогу про визнання права власності на 1/2 частину будинку по АДРЕСА_1 за  ОСОБА_1  не заявлено, - колегія дійшла висновку, що вимоги про витребування у ОСОБА_5 на користь позивача 1/2 частини спірного житлового будинку, а також скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 55394120 від 27 листопада 2020 року та 51441155 від 03 березня 2020 року, є передчасними. 
Колегія звертає увагу, що позивач, за наявності підстав, не позбавлений можливості, на захист своїх прав та законних інтересів, звернутись до суду з іншим позовом, за іншого обґрунтування. 
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, дійшов помилкового висновку про неналежність способу захисту щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину. Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Приймаючи до уваги задоволення обох позовних вимог, що заявлені до відповідачки  ОСОБА_3 (визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації), з неї на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого останнім за дві вимоги судового збору при поданні позовної заяви (840,80 грн. х 2) та апеляційної скарги (1261,20 грн. х 2), а також за подання заяви про забезпечення позову (420,40 грн.), що всього становить 4624,40 грн. (а.с. 42, 45 т.1, 173 т.2). 
Судові витрати  ОСОБА_3 на професійну правничу допомогу не відшкодовуються, адже обидві позовні вимоги до вказаної відповідачки задоволені повністю. 
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення та додаткове рішення суду першої інстанції підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  – задовольнити частково. 
Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року та додаткове рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 серпня 2022 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, витребування майна та скасування державної реєстрації – задовольнити частково. 
Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 04 березня 2015 року Другою кам`янською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-322 на ім`я ОСОБА_8 після ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині права на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою по АДРЕСА_1 . 
Скасувати рішення державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровська область Бурдік Світлани Станіславівни про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 19786991 від 04 березня 2015 року щодо реєстрації права власності на житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 589250712104), загальною площею 57,4 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м., розташований за адресою по АДРЕСА_1 за ОСОБА_8 (запис про право власності №8941541 від 04.03.2015). 
В задоволенні іншої частини позовних вимог  ОСОБА_1 – відмовити. 
Стягнути з  ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати в розмірі 4624 (чотири тисячі шістсот двадцять чотири) грн. 40 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова