Постанова
   Іменем    України
 
Єдиний унікальний номер справи 756/3461/22	 	
Номер провадження 33/824/677/2023	
Головуючий у суді першої інстанції  О. М. Луценко 	
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач        	
03 лютого 2023 року                                                                                                    місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д., розглянув у судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Александрова Дмитра Олександровича на постанову судді Оболонського районного судуд м. Києва від 07 грудня 2022 року про притягнення 
 
ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
РНОКПП не зазначено, громадянина України, 
проживаючого за адресою: 
АДРЕСА_1 
 
до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ст. 124,       ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП
у с т а н о в и в :
 
Постановою судді Оболонського районного судуд м. Києва від 07 грудня 2022 року закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень. Притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього штраф на користь держави у розмірі 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 496,20 грн судового збору.
Згідно із постановою судді, 01 травня 2022 року о 18:17 годині ОСОБА_1 у м.Києві по вул.Тимошенка, 4 керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення п.п. 13.3, 2.10 а) Правил дорожнього руху не дотримався безпечного бокового інтервалу, та здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, та будучи причетним до дорожньо- транспортної пригоди ОСОБА_1 залишив місце ДТП.
Крім того, 01 травня 2022 року о 18:17 годині ОСОБА_1 у м. Києві по вул.Тимошенка 4, керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення п. 2.10 є) Правил дорожнього руху, здійснив ДТП з автомобілем «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_2 , та вжив алкогольні напої після ДТП. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився за допомогою Драгер «Alcotest 7510», результат огляду позитивний 2,69%.
Не погодившись із постановою судді захисник ОСОБА_1 - адвокат Александров Д. О. подав апеляційну скаргу, в який просить скасувати постанову судді Оболонського районного судуд м. Києва від 07 грудня 2022 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки під час розгляду даної справи суд неповно з`ясував усі фактичні обставини, не дослідив і не дав належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними і допустимими доказами.
Адвокат Александров Д. О. зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4, 130 КУпАП не підтверджується матеріалами справи про адміністративні правопорушення, не встановлено жодного свідка чи обставини на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 керував того дня транспортним засобом та що саме ним вчинено вказану дорожньо-транспортну пригоду. Звернув увагу, що схема ДТП не містить місце розташування автомобіля ОСОБА_1 та водія не було ознайомлено з нею. Суд не надав оцінки тому, що сам потерпілий не був свідком ДТП та не бачив хто саме перебував за кермом автомобіля під час ДТП. Вказав, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, а саме поза межами двох годин.
Апелянт вважає, що ОСОБА_1 не є суб'єктом правопорушень за статтями 122-4, 124, 130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу вказаних адміністративних правопорушень.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Александров Д. О. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити з викладених підстав.
З метою забезпечення присутності сторони обвинувачення під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, а саме перегляду справи судом апеляційної інстанції, Прокурор повідомлявся належним чином про перегляд апеляційним судом справи про адміністративне правопорушення, проте Прокурор у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явися, причини неявки не повідомив. Будь - яких заяв, клопотань від Прокурора не надходило на адресу суду.
Ураховуючи строки розгляду апеляційної скарги на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення та положення ст. 294 КУпАП апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності Прокурора.
Перевіривши матеріали справи про адміністративні правопорушення, заслухавши пояснення адвоката Александрова Д. О., апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною сьомою статті 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Так, переглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП апеляційний суд зазначає таке.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху (п.13.3. ПДР України).
Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Тобто, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті.
Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.
Згідно з п. 2.10 а) ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Відповідальність за ст. 122-4 КУпАП настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Отже, умовою відповідальності за вказаними нормами є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями, а також залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Так, у ході перегляду справи апеляційним судом підтверджено, що ОСОБА_1 01.05.2022 о 18 год 17 хв. керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Тимошенка, 4 у м.Києві, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. 
Крім того, ОСОБА_1 у порушення вимог п. 2.10 а) ПДР України будучи причетним до дорожньо - транспортної пригоди залишив місце ДТП, за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 122-4 КУпАП.
Переглядаючи справу в межах доводів поданої апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова судді суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним у порушенні ним п.п. 2.10 а), 13.3 Правил дорожнього руху України та вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст.122-4 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 082712 від 01.05.2022, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 082713 від 01.05.2022, схемою ДТП, рапортом працівника поліції від 01.05.2022, письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 01.05.2022 та від 21.09.2022, довідкою про результати додаткової перевірки адміністративної справи №756/3461/22 відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, складеною старшим інспектором ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП, відеозаписом з нагрудної боді - камери працівника поліції №47360.
До протоколу про адміністративне правопорушення додані належно оформлені матеріали, передбачені розділом IX «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення.
Суддя суду першої інстанції обгрунтовано визнав виним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови судді. 
У судовому засіданні апеляційної інстанції здійснено перегляд відеозапису з нагрудної боді - камери працівника поліції №47360, з якого чітко прослідковується визнання ОСОБА_1 обставин щодо дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 01.05.2022 близько 18 години по вулиці Тимошенка, 4 у місті Києві та їх відповідність відображеним у протоколах фактичним обставинам справи. На вказаному відеозаписі відтворено перебіг фактичних обставин події, де ОСОБА_1 у своїх поясненнях наданих поліцейському періодично то заперечуючи («…я не керував…», «…автомобіль весь час стояв біля будинку…», «…я не вчиняв ДТП…»), то визнаючи факт керування ним автомобіелм («…я вчинив ДТП…, а потім вживав алкоголь…», «…я зачепив, поїхав…, бо боявся наслідків…», « …я перелякався..», «…я не вживав алкоголь перед ДТП…». « …я відремонтую автомобіль потепрілого без проблем, чого він на мене ображається…»), загалом у свої поясненнях вказує на керування ним транспортним засобом «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , 01.05.2022 та вчинення дорожньо - транспортної пригоди, місце якої він покинув так як перелякався та боявся негативних наслідків. На відео ОСОБА_1 також пояснює працівнику поліції на наявну у нього можливість відремонтувати пошкоджений автомобіль потерпілого. Крім цього, у телефонній розмові з адвокатом Александровим Д. О. ОСОБА_1 на запитання адвоката кому він передавав ключі від автомобіля та право керування ним, останній стверджував, що ключі нікому не передавав та право керування також, зауваживши при цьому що нікого не буде «підставляти».
Як вбачається, відеофіксація проводилась безперервно, з дотриманням вимог Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затверджену наказом МВС України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за №28/3299, і дані, зафіксовані на відеозаписі  відтворюють реальний перебіг подій.
Суд звертає увагу, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративних правопорушень в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у їх вчиненні. Вказаний відеозапис є повним та відображає пояснення водія ОСОБА_1 щодо фактичних обставин події, що сталася 01.05.2022, які фактично у підсумку ним визнаються.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Александров Д. О. стверджуючи, що дані протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 124, 122-4 не відповідають фактичним обставинам справи, посилаючись на відсутність доказів вчинення ДТП саме ОСОБА_1 , не спостував відтворений на відеозаписі перебіг фактичних обставин події та надані ОСОБА_1 пояснення.
Апеляційний суд вважає, що протоколи про адміністративні правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ст. 122 - 4 КУпАП відповідають вимогам ст.256 КУпАП, містять всі необхідні данні, які характеризують об`єктивну сторону складів правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП (настання реальних наслідків у вигляді пошкодження певних об`єктів та залишення місця дорожньо-транспортної пригоди), що прямо закладено в диспозиції даних статей, усі вони перевірені та встановлені під час розгляду справи суддею суду першої інстанції та перегляді справи апеляційним судом. Протоколи підписані особою, яка їх склала із зазначенням всіх необхідних даних, та особою відносно якої їх було складено. Будь -яких зауважень особа, відносно якої складено протоколи, не зазначила в них, окремих заяв/скарг не подавала, дій працівників поліції у визначеному законом порядку не оскаржувала.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 2.10 а), 13.3 Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбаченого ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи. При цьому суддя суду першої інстанції зробив правильний висновок про те, що на день розгляду справи в суді сплинули строки накладення адміністративних стягнень, передбачені ст. 38 КУпАП, у зв`язку з чим на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрив провадження у цій частині.
Відтак постанова судді судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 грудня 2022 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП та закриття провадження по справі відносно нього за вказаними статтями КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень є законною та обґрунтованою. Підстави для її скасування в цій частині відсутні.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст.122 - 4 КУпАП.
Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд дійшов таких висновків.
Постановою судді Оболонського районного судуд м. Києва від 07 грудня 2022 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього штраф на користь держави у розмірі 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Згідно із постановою судді, 01 травня 2022 року о 18:17 годині ОСОБА_1 у м.Києві по вул. Тимошенка 4, керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення п. 2.10 є) Правил дорожнього руху, здійснив ДТП з припаркованим автомобілем «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_2 , та вжив алкогольні напої після ДТП. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився за допомогою Драгер «Alcotest 7510», результат огляду позитивний 2,69%.
Відповідно до протоколу про адміністравтине правопорушення серії ААД №082715 01.05.2022 о 18 год 17 хв. у м.Києві по вул. Тимошенка 4, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив ДТП з автомобілем «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_2 , та вжив алкогольні напої після ДТП. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився за допомогою Драгер «Alcotest 7510», результат огляду позитивний 2,69%. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.10 є) ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчинені адмінстративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя суду першої інстанції дійшов висновку про те, що наявні у суду докази не дозволяють встановити вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністравтиного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст 130 КУпАП, оскільки у суду відсутні допустимі докази, що свідчать про те, що водієм ОСОБА_1 було вжито алкоголь саме після скоєння ним ДТП. При цьому суддею суду першої інтанції було враховано надані у судовому засіданні пояснення захисником ОСОБА_1 - адвокатом Александровим Д. О., який стверджував, що ОСОБА_1 вживав спиртні напої до ДТП, а не після неї.

 
Проте такі висновки судді суду першої інстанції є суперечливими та спростовуються наявними у матералах справи доказами.
Так, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Проте, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Всупереч зазначеним нормам закону суд першої інстанції вирішуючи питання щодо доведеності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП взяв до уваги пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що у розумінні положень ст. 251 КУпАП не є доказом в справі про адміністративне правопорушення.
При цьому судом першої інстанції не надано оцінки доказу в справі про адміністративне правопорушення, яким є відеозапис з боді -камери працівника поліції, що долучений до матеріалів цієї справи та на якому відображено зізнання ОСОБА_1 у вживанні алкогольних напоїв після вчинення ним дорожньо - транспортної пригоди, про що він неодноразово вказує працівнику поліції, відповідачаючи на поставлені йому поліцейським запитання : - «Ви вживали алкоголні напої до скоєння ДТП чи після?», на що ОСОБА_1 чітко неодноразово відповідав: - «Я п`яний за кермо не сідав», «Я вживав алкоголь після ДТП», «До ДТП я алкоголь не вживав», «Я приїхав домому, поставив машину та потім вживав алкоголь».
Вказаним обставинам суд не надав оцінку, не мотивував з яких підстав не взяв до уваги належний доказ у справі - відеозапис з боді - камери працівника поліції.
Апеяційний суд уважає, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в частині визнання його винним у адміністравтиному правопорушенні, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст 130 КУпАП прийнята поза межами обставин та кваліфікації дій особи, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення  серії ААД №082715 від 01.05.2022.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції перебрав на себе функції органу обвинувачення та самостійно перекваліфікував дії ОСОБА_1 , що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, суд першої інстанції фактично притягнув ОСОБА_1 до відповідальності за порушення пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху,  докази чого в матеріалах справи відсутні. 
Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Під час апеляційного перегляду справи судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1   транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`ягніння.  як пояснює на видеозапису сам ОСОБА_1 алкогольні напої він вживав після того, як скоїв ДТП та зник з місця події. Тобто будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01.05.2022 ОСОБА_1 до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, вживав алкогольн інапої, про що повідомив у своїх пояснення працівника поліції та на вимогу якого пройшов огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, який проводився  вже після того як працівниками поліції було знайдено автомобіль «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 та водія ОСОБА_1 за допомогою Драгер «Alcotest 7510», результат огляду позитивний 2,69%.
Оскільки у даному випадку суддею не було дотримано вимоги ст. 245 КУпАП при вирішенні справи про адміністративне правопорушення у точній відповідності з законом, то така постанова судді, як постановлена з істотним порушенням вимог процесуального законодавства, не може бути визнана законною 
Однак установившив вказані обставини справи апеляційний суд позбавлений можливості  вирішити питання про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністравтиної відповідальності за порушення ним п. 2.10 є) ПДР, за що відповідальність передбачена ч.4 ст. 130 КУпАП.
Так, частиною четвертою статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Санкція ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб.
Положеннями статті 294 КУпАП визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.
Ураховуючи, що судом першої інстанції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідності за правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, апеляційний суд позбавлений можливості перекваліфікувати дії  ОСОБА_1 на ч.4 ст.130 КУпАП та застосувати до ОСОБА_1 санкцію за  ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки таке стягнення буде значно посилене.
Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що оскільки суддею суду першої інстанції  незаконно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 грудня 2022 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнення його до відповідальності з накладенням адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення в цій частині направити до суду першої інстанції на новий розгляд, оскільки суд апеляційної інстанції самостійно позбавлений можловості перекваліфікувати дії ОСОБА_1 на  ч.4 ст.130 КУпАП, так як відповідальність за цією статтею значно посилена по рівнянню з відповідальністю за ч.1 ст. 130 КУпАП.
 
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

 
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Александрова Дмитра Олександровича на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 грудня 2022 року задовольнити частково.
Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 грудня 2022 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП та закриття провадження по справі відносно нього за вказаними статтями у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень залишити без змін.
Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 грудня 2022 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнення його до відповідальності з накладенням адміністративного стягнення за ч.1 статті 130 КУпАП скасувати, направити справу про адміністративне правопорушення в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                      Л. Д. Поливач