П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  127/22803/22 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Вишар І.Ю. 
Суддя-доповідач:  Ватаманюк Р.В. 
31 січня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. 
за участю:
секретаря судового засідання: Чорнокнижник О.В., 
позивача: ОСОБА_1 ,
представника позивача: Федчук С. М.,
представника відповідача: Ковальчук Д. О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 2 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП НП України рядового поліції Магденко Вікторії Михайлівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач звернувся із позовом до Вінницького міського суду Вінницької області  в якому просив скасувати постанову серії ЕАР №5972583 від 03.10.2022 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2022 в задоволенні позову відмовлено повністю.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки суду надані докази, які визнані судом як такі, що підтверджують вчинення адміністративного правопорушення.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що поліцейським було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зазначено, що позивач не здійснював рух вулицею Матроса Кішки, поліцейська Магденко Вікторія Михайлівна винесла оскаржувану постанову, проте не здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення протокол про адміністративне правопорушення стосовно водія не складався. Вказано про відсутність у оскаржуваній постанові посилань на відеозапис, яким здійснювалась фіксація порушення та розгляду справи.
Також просить стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн.
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4  ст. 304 КАС України  не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою суду від 09.01.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду на 17.01.2023 на 09:50.
Ухвалою суду від 17.01.2023 розгляд справи відкладено на 31.01.2023 на 10:00. Зобовязано Департамент патрульної поліції надати суду відеозапис, яким зафіксовано вчинення позивачем адміністративного правопорушення та дислокацію технічних засобів регулювання дорожнім рухом на місці вчинення правопорушення.  
18.01.2023 до суду надійшло клопотання Департаменту патрульної поліції, який надано витребуваний судом відеозапис та дислокацію технічних засобів регулювання дорожнім рухом.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд задовольнити її повністю.
Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
03.10.2021 відповідачем було винесено постанову №5972583, якою притягнено позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 340 гривень. 
Відповідно до постанови, 03.10.2022 о о 12:58 год. в м. Вінниці по вул. Матроса Кішки, позивач керуючи ТЗ марки SUBARU FORESTER, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.24 "Розворот заборонено", здійснив розворот в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4.в. ПДР України.
Позивач, вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, звернувся до суду з цим позовом з метою захисту своїх порушених прав.
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Частиною 1 ст. 122 КУПАП вказано, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Згідно п. 8.4 ПДР дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;
Дорожній знак 3.24 "Розворот заборонено", забороняється розворот транспортних засобів.
Статтею 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Доказами в адміністративному судочинстві, згідно ст. 72 КАС України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Статтею 40 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
На виконання вимог ухвали суду відповідачем надано відеозапис, яким зафіксовано вчинення позивачем адміністративного правопорушення та дислокацію технічних засобів регулювання дорожнім рухом на місці вчинення правопорушення.  
Вказаним відеозаписом зафіксовано вчинення позивачем маневру розвороту в зоні дії знаку "Розворот заборонено". Наявність вказаного знаку 3.24 підтверджується також дислокацію технічних засобів регулювання дорожнім рухом.
Разом з тим під час розгляду справи про адміністративне правопорушення працівниками поліції допущено  порушення порядку розгляду справи, які також зафіксовані наданим відеозаписом. Зокрема, на відеозаписі зафіксовано розгляд справи працівником поліції чоловічої статі, натомість оскаржувану постанову винесено працівником поліції Магденко Вікторією Михайлівною. Також на відеозаписі не зафіксовано роз`яснення прав водію.
Крім того, в оскаржуваній постанові вказано про вчинення адміністративного правопорушення по вулиці Матроса Кішки, тоді як матеріалами справи підтверджується вчинення позивачем адміністративного правопорушення за іншою адресою.
Вказані обставини свідчать про порушення працівниками поліції процесу розгляду справи про адміністративне правопорушення.
При цьому колегія суддів вважає безпідставними твердження позивача про нескладання протоколу про адміністративне правопорушення та незазначення в оскаржуваній постанові про долучення відеозапису, оскільки протокол про адміністративне правопорушення у даному випадку не складається, а про долучення запису №470750 вказано в постанові.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про недотримання відповідачем, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, вимог ст. 268 КУпАП, зокрема оскаржувану постанову винесено особою, яка не здійснювала розгляду справи про адміністративне правопорушення та не роз`яснено водієві його прав, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
Відтак для належного розгляду працівниками поліції справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідачу необхідно провести розгляд справи відповідною особою та роз`яснити позивачу його права, а за наслідками розгляду прийняти відповідне рішення.
На підставі вищевикладеного  колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову шляхом скасування постанови серії ЕАР №5972583 від 03.10.2022 та направлення справи відповідачу на новий розгляд.  Підстави для закриття провадження в справі відсутні.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат апеляційний суд виходить з такого.   
В апеляційній скарзі позивачем просить стягнути судові витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2).
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4).
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6).
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7).
Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до  ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно матеріалів справи, представником позивача надано до матеріалів справи договір про надання професійної правничої допомоги від 04.10.2022, детальний опис робіт, додаток №2 до договору, свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю, ордер про надання правничої (правової допомоги), квитанцію від 05.10.2022 на суму 3000 грн, меморіальний ордер від 02.12.2022 на суму 1000 грн.
Крім того з матеріалів справи вбачається, що позов та апеляційну скаргу подано за підписом адвоката позивача – Федчук С. М..  Представник позивача – адвокат Федчук С. М. брала участь у судових засіданнях суду першої інстанції.
Разом з тим, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04.02.2020 у справі №280/1765/19.
Отже, враховуючи складність справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення цієї справи для осіб, які є іншими сторонами у справі, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені витрати є необгрунтованими та неспівмірними із складністю цієї справи.
У постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17  Верховний Суд зробив  висновок про те, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином враховуючи складність справи, надані матеріали та пояснення по справі, колегія суддів вважає, що на користь позивача підлягає стягненню частина судових витрат, понесена позивачем на правову допомогу, а саме – 680 грн, що відповідає засадам співмірності та справедливості.
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2022 року скасувати  та прийняти нову постанову.
Позов задовольнити частково.
Постанову від 03 жовтня 2022 року серії ЕАР №5972583 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі скасувати.
Справу про вчинення адміністративного правопорушення направити до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції на новий розгляд.
В іншій частині позову, а саме щодо закриття провадження у справі - відмовити.
Стягнути судові витрати: витрати на правову допомогу на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в сумі 680 грн.  

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України. 

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.