П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/11030/22	
Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,
суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 листопада 2022 року (суддя Радчук А.А., м. Одеса, повний текст рішення складений 02.11.2022) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я Подільської міської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
10 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ДССП та ОЗ Подільської міської ради Подільського району Одеської області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту щодо ненадання позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та невидачі посвідчення "Особа з інвалідністю внаслідок війни", відповідно до пункту 2 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";
- зобов`язати Департамент надати позивачу статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати посвідчення "Особа з iнвалiднiстю внаслідок війни" відповідно до пункту 2 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 2 листопада 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.
Обґрунтовуючи подану скаргу апелянт зазначив, що судом першої інстанції проігноровано те, що у розумінні приписів пункту 2 частини другої статті 7 Закону №3551-ХІІ до інвалідів війни належать інваліди з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ України, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, у зв`язку з виконанням службових обов`язків.
Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.
Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 19.09.1997 року по 06.11.2015 року, а з 07.11.2015 року до 31.05.2016 року у Національній поліції України.
Актом №1 за формою Н-1 від 24.04.2002 року про нещасний випадок встановлено, що 22.04.2002 року о 00:30 год. старший оперуповноважений групи БНОН Котовського МРВ УМВС України в Одеській області старший лейтенант міліції ОСОБА_1 , знаходячись в слідчо-оперативній групі, під час затримання правопорушників біля с. Борщі Котовського району Одеської області отримав струс головного мозку. У висновку даного акту зазначено, що нещасний випадок стався у період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку і громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю.
Наказом ГУ МВС України в Одеській області 31.03.2016 року №24 було призначено проведення додаткового службового розслідування за вказаним фактом, організацію якого доручено голові ліквідаційної комісії Котовського МВ ГУМВС.
Згідно резолютивної частини висновку від 15.04.2016 року за результатами додаткового службового розслідування по факту отримання ОСОБА_1 травм при виконанні службових обов`язків комісія вважала би:
- Додаткове службове розслідування за фактом тілесних ушкоджень ОСОБА_2 закінчити.
- Тілесні ушкодження у вигляді закритої гострої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин голови отримані 22.04.2002 старшим оперуповноваженим групи БНОН Котовського MPB УМВС України в Одеській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1 в період проходження служби в ОВС при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку.
- Підготувати та затвердити акти форми Н-1, Н-5 згідно вимог наказу MBC від 27.12.2002 №1346 "Про затвердження порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України", які залучити до матеріалів перевірки.
Відповідно до акту форми Н-5 від 15.04.2016 року розслідування нещасного випадку, який мав місце 22 квітня 2002 року о 00:30 біля с. Борщі Котовського району Одеської області за участю старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого групи БНОН Котовського МРВ УМВС України в Одеській області, комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок стався в період проходження служби при виконанні позивачем службових обов`язків, пов`язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю.
У висновку акту №1 форми Н-1 від 25.04.2016 року про нещасний випадок (у тому числі поранення) щодо старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 вказано, що нещасний випадок стався у зв`язку з отриманими в період проходження служби в ОВС при виконанні службових обов`язків пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку.
Згідно витягу з наказу ГУНП в Одеській області від 30.05.2016 року №428 о/с майора поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора Котовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області звільнено з 31 травня 2016 року зі служби в поліції за п. 2 ч.  1 ст. 77 (через хворобу) Закону України "Про Національну поліцію", виплативши грошову компенсацію за 17 діб невикористаної чергової відпустки за період роботи з 01 січня 2016 року по день звільнення. Вислуга років на день звільнення складає: усього для призначення пенсії - 26 років 11 місяців 20 днів.
Постановою №512 військово-лікарської комісії від 24.07.2017 року також було встановлено, що захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в поліції, травма позивача пов`язана з виконанням службових обов`язків.
Відповідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 10.08.2016 року серії 10 AAB №803500 ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності на строк до 01.09.2017 року, у зв`язку з захворюванням пов`язаним з проходженням служби в ОВС. Дата чергового переогляду – 10.08.2017.
Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 20.09.2017 року серії 12 AAA №309996 ОСОБА_1 встановлена II група інвалідності на строк до 01.10.2019 року, у зв`язку із травмою, пов`язаною з виконанням службових обов`язків. Дата чергового переогляду – 18.09.2019.
Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 21.10.2019 року серії 12 AAБ №715989 ОСОБА_1 встановлена IІ група інвалідності на строк до 01.11.2021 року, у зв`язку із травмою, пов`язаною з виконанням службових обов`язків. Дата чергового переогляду – 21.10.2021.
Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 03.11.2021 року серії 12 AAВ №517035 ОСОБА_1 встановлена II група інвалідності (безстроково) у зв`язку із травмою, пов`язаною з виконанням службових обов`язків. 
На підставі вищезазначених довідок ОСОБА_1 було видано посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_1 від 22.10.2019 року, термін дії якого до 01.11.2021 року.
ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності (ІІ грп., інвалідність внаслідок війни), що підтверджується наявними у справі копіями пенсійних посвідчень №2739707955:
- серії НОМЕР_2 , дата видачі: 04.10.2017 року, термін дії: 30.09.2019 року;
- серії ААК №752257, дата видачі: 12.11.2019 року, термін дії: 31.10.2021 року;
- серії ААЛ №729663, дата видачі: 24.11.2021 року, термін дії: довічно.
5 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ДССП та ОЗ Подільської міської ради Подільського району Одеської області з заявою (вх.№5577), в якій просив встановити статус та видати посвідчення на підставі довідки №517035 від 03.11.2021 року.
17 грудня 2021 року ОСОБА_1 звертався до ДССП та ОЗ Подільської міської ради Подільського району Одеської області із заявою (вх.№6360) про внесення відомостей до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, та надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг.
Листом №136 від 13.01.2022 року Департамент повідомив заявника, що відповідно до звернення, стосовно встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, було надано запит до Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації.
У відповіді виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області від 11.02.2022 року №52-Б-24 зазначено, що на виконання листа з роз`ясненнями Міністерства у справах ветеранів України, для встановлення поліцейським, у тому числі і позивачу, статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 2 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" відсутні правові підстави. Відповідно, немає законних підстав провести подовження дії пільгового посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни з 01.11.2021 року.
Заявою від 29.03.2022 року (вх.№63) ОСОБА_1 звернувся до директора ДССП та ОЗ Подільської міської ради Подільського району Одеської області ОСОБА_3 , в якій зазначив про попереднє його звернення з проханням встановити йому статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати посвідчення на підставі довідки №517035 від 03.11.2021 року, а також просив прийняти рішення по даній заяві, надати йому в семиденний термін письмову відповідь.
Листом ДССП та ОЗ №1154 від 04.04.2022 року заявника повторно повідомлено про відсутність правових підстав для встановлення поліцейським, у тому числі і позивачу, статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 2 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Не погоджуючись з бездіяльністю Департаменту щодо ненадання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та невидачі посвідчення "Особа з інвалідністю внаслідок війни", ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.
Мотивуючи своє рішення, суд спираючись на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 30.09.2019 року у справі №824/32/19-а та від 18.11.2020 року у справі №1140/2362/18, зазначив, що травма, яку отримав позивач та внаслідок якої встановлено інвалідність, не пов`язана із його участю у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав, тому він не є суб`єктом пункту 2 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовий статус ветеранів війни забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до нихвизначений  Законом України від 22.10.1993 року №3551-XII  "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі – Закон №3551-XII).
Відповідно до вимог  статті 4 цього Закону ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.
Особи, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни визначені статтею 7 Закону №3551-XII, частиною першою якої встановлено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.
Частини друга наведеної статті встановлює, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа:
1) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами;
2) осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами;
2) осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань,  які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків,  ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами;
4) осіб, які стали інвалідами внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних:
у районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період; від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 року, а з 1 грудня 2014 року - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;
5) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок воєнних дій громадянської та Другої світової воєн або стали особами з інвалідністю від зазначених причин у неповнолітньому віці у воєнні та повоєнні роки;
6) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, а також колишніх бійців винищувальних батальйонів, взводів і загонів захисту народу та інших осіб, які брали безпосередню участь у бойових операціях по ліквідації диверсійно-терористичних груп та інших незаконних формувань на території колишнього Союзу РСР і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час виконання службових обов`язків у цих батальйонах, взводах і загонах у період з 22 червня 1941 року по 31 грудня 1954 року;
7) учасників бойових дій на території інших держав, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у цих державах;
8) осіб, які брали безпосередню участь у бойових діях під час Другої світової війни, та осіб, які у неповнолітньому віці були призвані чи добровільно вступили до лав Радянської Армії і Військово-Морського Флоту під час військових призовів 1941 - 1945 років і стали особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання або захворювання, отриманого під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях;
9) осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи;
10) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (далі - Революція Гідності), та які звернулися за медичною допомогою у період з 21 листопада 2013 року по 30 квітня 2014 року.
11) військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її прня судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.
12) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів;
13) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.
Верховний Суд України у постановах від 6 листопада 2013 року (справа № 21-377а13), 30 вересня 2014 року (справа № 21-239а14), 20 січня 2015 року (справа № 21-528а15), від 20.04.2016 року (справа № 21-6398а15), вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції статті 7 Закону № 3551-ХІІ, вже висловлював правовий висновок про те, що не може вважатися інвалідом війни особа, інвалідність якої не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті статті 7 Закону № 3551-XII (під час воєнних дій), а одержана внаслідок проходження військової служби.
Саме таку правову позицію в цих правовідносинах висловлено і Верховним Судом, зокрема у постанові від 30 вересня 2019 року у справі №824/32/19-а зазначене наступне: "… для надання особі статусу інваліда війни у відповідності до вимог наведених норм необхідним є існування наступних умов - отримання військовослужбовцем інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, що були одержані під час захисту Батьківщини та/або виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті, а також з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами".
Крім того, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 18 листопада 2020 року у справі №1140/2362/18 вказав, що "визначальною ознакою категорії осіб, які відносяться до "інвалідів війни", є те, що такі особи безпосередньо брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав".
Обставинами справи встановлено, що позивач отримав травму не під час прийняття участі в бойових діях та захисті Батьківщини, а під час виконання службових обов`язків в якості оперуповноваженого УМВС України в Одеській області.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач належить до осіб начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ України не має правового значення для вирішення даного спору, адже ключовим питанням є те, що отримання травми повинно бути пов`язане із безпосередньою участю у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
Отже, враховуючи, що інвалідність позивача настала внаслідок травми, отриманої при виконанні службових обов`язків, тому така обставина виключає можливість надання йому статусу саме інваліда війни.
Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга позивача не містить належних, вагомих і обґрунтованих міркувань, чи доводів та аргументів, які б спростовували вищевикладені висновки або давали підстави вважати інакше.
Підсумовуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно та повно з`ясував усі обставини справи та прийняв рішення, яке ґрунтується на належній юридичній оцінці встановлених обставин справи із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. 
Під час розгляду справи суд не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи чи є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Відтак, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 листопада 2022 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 статті 12, статті 257 та ч. 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач                                        В.О.Скрипченко

Суддя                                        І.П.Косцова

Суддя                                        Ю.В.Осіпов