Справа № 346/2910/22 
Провадження № 33/4808/544/22 
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Валігурська Л. В. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Лесюка А.В. 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2022 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,  громадянина України,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.,- 
                                                   в с т а н о в и в :
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 18.07.2022 року о 17:35 годині в м. Коломия по вул. Чайковського, керував транспортним засобом «MITSUBISHI LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
На постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду є незаконною, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. При розгляді справи суд неповно з`ясував обставини справи і не надав належної оцінки  наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, формально та спрощено підійшов до розгляду справи.
Апелянт вказує на те, що судом розгляд справи проведено за його відсутності, чим його позбавлено права на захист. Звертає увагу на те, що судом прийнято рішення у справі у першому призначеному до розгляду судовому засіданні, що є суттєвим порушенням вимог ст.268 КУпАП.
Вважає, що протокол про адміністративні правопорушення та додані матеріали справи не відповідають вимогам КУпАП. Наголошує, що у працівників поліції не було підстав для зупинення транспортного засобу під його керуванням, а матеріали справи не містять даних про порушення ним ПДР України.
В порушення вимог Інструкції працівниками поліції було здійснено та залучено до матеріалів справи відео фіксацію події, записи якої є неповними та містять часткові незначні уривки фіксації, які на думку апелянта, є вигідними для працівників поліції.
Вважає, що матеріали справи містять безліч порушень при складанні протоколу, які суперечать чинному законодавству.
Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча в установленому законом порядку  повідомлявся про розгляд апеляційної скарги, не подав клопотання про відкладення розгляду справи та не підтвердив поважність причин щодо неможливості явки в судове засідання апеляційної інстанції. 
Зі змісту доводів захисника адвоката Лесюка А.В. вбачається, що  ОСОБА_1 знає про розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, однак повністю довіряє йому представництво своїх інтересів в суді та не заперечує проти розгляду  апеляційної скарги за його відсутності. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність підсудного під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому,  обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).
Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  у зв`язку з чим участь цієї особи в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою. 
Апеляційний суд, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 знає про наявність відповідного провадження в суді апеляційної інстанції, повідомлявся про розгляд апеляційної скарги в установленому законом порядку, не подав клопотання про відкладення розгляду справи та не повідомив про бажання приймати участь у судовому засіданні, враховуючи що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою під час розгляду справи в апеляційній інстанції, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності  ОСОБА_1 . 
В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Лесюк А.В. підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу  адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.
Так, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції розглянув справу у першому призначеному до розгляду судовому засіданні, чим порушив його право на захист. 
Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Враховуючи наведене, перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості  бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді. 
Апеляційний суд вважає, що саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції вказав на те, що у судове засідання, призначене на 10.08.2022 року ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. При цьому суд зазначив, що конверт про вручення поштового відправлення (повістка) повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Судом звернуто увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення, як вбачається і з досліджених в судовому засіданні відео-файлів з нагрудних відео-реєстраторів поліцейських, було складено у присутності ОСОБА_1 , копію якого він  відмовився отримати, а отже останньому було відомо про існування судового провадження відносно нього. Суд вважав, що ОСОБА_1 ,зловживаючи своїми правами, не вжив належних заходів, щоб дізнатись про стан судового провадження, заяв та клопотань, в тому числі про зміну місця проживання, до суду не подавав.
З огляду на викладене судом не було встановлено поважних причин неявки ОСОБА_1 до суду, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП не є перешкодою для розгляду адміністративної справи, а тому вважав за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення за відсутності останнього.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що справа щодо ОСОБА_1 за звинуваченням у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП була направлена до розгляду до Коломийського міськрайонного суду 27.07.2022 року, розгляд якої було призначено на 10.08.2022 року.
10.08.2022 року судом ухвалено постанову суду за відсутності ОСОБА_1 , оскільки від нього не надходило на адресу суду заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 не надіслав на адресу суду першої інстанції заяви чи клопотання про перенесення розгляду справи призначеної на 10.08.2022 року. Копію постанови судом відправлено ОСОБА_1 11.08.2022 року рекомендованим листом за адресою (а.с.17), яку останній вказував у протоколі про адміністративне правопорушення та в поданій апеляційній скарзі.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , йому були роз`яснені його права та обов`язки у відповідності до вимог закону та повідомлено про розгляд справи у Коломийському міськрайонному суді, а також ознайомлено із змістом пред`явленого звинувачення, про що свідчать відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції долучені до матеріалів справи.
Матеріали провадження дійсно не містять підтвердження вручення поштових повідомлень щодо розгляду справи судом ОСОБА_1 , однак був обізнаний про притягнення його до адміністративної відповідальності, про розгляд справи щодо нього судом, однак скористався правом на юридичну допомогу тільки після ухвалення судом рішення у справі та розпорядився своїми процесуальними правами на власний розсуд.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, однак, згідно даних оглянутих відеофайлів, долучених до матеріалів провадження, вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього протоколу, про притягнення його до адміністративної відповідальності, про його права, передбачені законодавством та про розгляд справи щодо нього в суді, що свідчить про те, що останній з даного моменту знав про наявність відповідної справи та звинувачення його у вчиненні правопорушення, однак не цікавився особисто наявним відносно нього провадженням та не бажав приймати участь у судовому засіданні суду першої інстанції. 
Апеляційний суд констатує, що з 18.07.2022 ОСОБА_1 був обізнаний про висунуте працівниками поліції йому звинувачення за ч.1 ст.130 КУпАП, про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, про притягнення його до адміністративної відповідальності та подальший розгляд справи щодо нього в суді (а.с. 1 – протокол, а.с. 8 – відеофіксація правопорушення). Крім того, ОСОБА_1 скористався, гарантованим вітчизняним та Європейським законодавством, правом на захист, на правову допомогу, що підтверджується копією Договору про надання професійної правничої допомоги №0113 від 15.08.2022 (а.с. 19) та ордер на надання правничої допомоги №0113 від 15.08.2022 року (а.с.21), що свідчить про реалізацію ОСОБА_1 права на правову допомогу після ухвалення судом рішення у справі. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.
Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції, розглянувши справу без його участі порушив його право на захист та не надав йому можливості належним чином організувати захист своїх інтересів, не відповідають дійсності.
Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що розгляд справи судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є безумовною підставою для скасування судового рішення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України») 
Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були відновлені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо участі у судовому засіданні та були перевірені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.  
Зокрема, ЄСПЛ  неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що правова певність передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.( «Науменко проти України»)
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд справи судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не може бути правовою підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом. 
Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства. 
Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли  за наявності підстав для закриття судом провадження його не було закрито або ухвалено незаконним складом суду. 
Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення  або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад  відповідного правопорушення. 
Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини у вчиненні правопорушення,  суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративних правопорушень, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який встановлено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.
Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 та його захисник адвокат Лесюк А.В. посилаються на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення,  суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. 
Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Лесюк А.В. повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та стверджував, що він та його підзахисний не заперечують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, але вважають, що поліцейські безпричинно зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , що є порушенням вимог закону та долучені до матеріалів справи відеодокази не відображають повну фіксацію події, а я частковими та неповними. Крім того, вважають, що ОСОБА_1 не вчиняв правопорушення, оскільки останній спочатку відмовившись від проходження огляду на стан наркотично сп`яніння у медичному закладі в подальшому після повідомлення про складання протоколу про адміністративне правопорушення, погодився пройти відповідний огляд. Разом з тим, працівники поліції не забезпечили проведення такого огляду у медичному закладі та безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення. 
Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції було допитано свідка ОСОБА_2 , який повідомив, що дійсно  18.07.2022 року  ввечері він  разом з ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «MITSUBISHI LANCER»,  їхав  на вказаному автомобілі, коли їх безпідставно зупинили працівники поліції, які запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Спочатку останній відмовився проходити такий огляд, однак в подальшому, коли працівники повідомили про складання протоколу про адміністративне правопорушення, погодився пройти такий огляд, оскільки не перебував у стані сп`яніння. 
Перевіряючи доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що при оформленні поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху патрульна поліція керується Конституцією України,  КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, іншими нормативно правовими актами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. 
Зі змісту вищевказаної статті закону вбачається, що огляд у медичному закладі має більше правове значення, оскільки проводиться лікарем, який має відповідну професійну спеціалізацію та проводить огляд із застосуванням сукупності різних методів, які дозволяють йому отримати достатньо об`єктивний результат щодо перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння, який він оформлює у встановленому законом порядку та за який несе персональну відповідальність. 
Апеляційний суд звертає увагу, що у разі незгоди водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного поліцейським огляду на стан сп`яніння або  неможливості проведення такого огляду на стан сп`яніння поліцейським, такий огляд повинен бути поведений у медичному закладі відповідним лікарем. 
Так, у разі виявлення поліцейськими ознак наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, вони повинні прийняти відповідні заходи для того, щоб провести медичний огляд водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані наркотичного сп`яніння є правопорушенням, яке може привести до особливо тяжких наслідків та повинно бути негайно припинено. 
Вказана норма закону більш детально відображена у п. 12 Інструкції , яким встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє, цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Аналіз вказаних нормативних актів та усталеної судової практики свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції огляд поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів не проводиться, а водій транспортного засобу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду лікарем медичного закладу. 
Відповідно до п. 7 Порядку направлення особи  для  огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під  впливом лікарських препаратів,  що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 саме поліцейський   забезпечує   проведення   огляду   водія транспортного  засобу  в  закладі  охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 266 КУпАП  огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП вищевказане правопорушення вважається закінченим з моменту відмови водія транспортного засобу виконувати вимогу працівника поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує факт керування транспортним засобом та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі але стверджує, що працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб під його керуванням та безпідставно склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він після повідомлення про складання протоколу про адміністративне правопорушення погодився пройти відповідний огляд у медичному закладі.
Апеляційний суд вважає, що повідомлення водієм транспортного засобу про свою згоду пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, яка висловлена вже після вчинення правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, свідчить про зміну правопорушником свого психологічного ставлення до своїх протиправних дій , що може бути визнано обставиною, яка відповідно до вимог ст.34 КУпАП пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст.17 КУпАП. 
Апеляційним судом не встановлено обставин, які дозволяли ОСОБА_1 відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.  
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про те, що дії працівників поліції не відповідали вимогам ст.266 КУпАП, оскільки вищевказані доводи повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів та відеозаписом з відео реєстраторів. 
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку. 
Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №118168 від 18.07.2022 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 18.07.2022 року о 17:35 годині в м. Коломия по вул. Чайковського, керував транспортним засобом «MITSUBISHI LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння відмовився. Зазначено, що від керування транспортним засобом ОСОБА_1 був відсторонений шляхом евакуації транспортного засобу на штраф майданчик. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою – поліцейським СРПП Коломийського РВП капралом поліції  Варчаб`юк В.Р., вказаний протокол про адміністративне правопорушення власноручно підписаний уповноваженою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення.
В протоколі зазначено, що свідки не залучались.
ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд справи в Коломийськорму міськрайонному  суді.
Зазначено, що до протоколу додається матеріали справи та відео фіксація.
Посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалось, посвідчення водія було встановлено через додаток «Дія», тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом не видавався.
В графі протоколу пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено, що правопорушник відмовився від надання пояснень. Окрім того, ОСОБА_1 відмовився від підписання в протоколі про ознайомлення його із правами та змістом протоколу, про що працівником поліції зроблено відповідні відмітки в протоколі.
Апеляційний суд враховує, що, відповідно до приписів статей 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення – це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Таким чином, доводи апелянта з приводу неналежності як доказу протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 – необґрунтовані, їм надано належну правову оцінку за результатом апеляційного дослідження, в ході якого апеляційним судом не встановлено порушень вимог статей 254, 255, 256 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і не містить недоліків, які б свідчили про істотне порушення права на захист ОСОБА_1 – особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.5 Правил дорожнього руху України.
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. 
Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд  у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані відеозаписи було зроблено з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
З долученого запису з відео реєстратора автомобіля патрульної поліції вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_1 . При цьому, працівники поліції підійшовши до водія автомобіля представився та вказав причину зупинки автомобіля «MITSUBISHI LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме: пошкодження заднього бампера, та зупинили для з`ясування щодо можливості причетності даного автомобіля до ДТП, поліцейська повідомила про відео фіксацію події та попросила надати водія документи для перевірки.
Слід зауважити, що працівником поліції повідомлено водія про порушення ПДР, а саме керування транспортним засобом без користування ременя безпеки. Водієм надано посвідчення водія через додаток ДІЯ. В результаті перевірки документі було встановлено, що водієм автомобіля був ОСОБА_1 .
Так, на відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано, що на пропозицію працівника поліції пройти огляд на визначення стану наркотичного  сп`яніння у медичному закладі, ОСОБА_1 категорично відмовляється.
Відеозаписи містять дані того, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про складання відносно нього постанови про адміністративні правопорушення за ч.5 ст. 121 КУпАП та протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також поліцейською ОСОБА_1 було роз`яснено його права за ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
На запитання працівника поліції чи розуміє ОСОБА_1 свої права, останній відповів що розуміє, після чого поліцейська повідомила ОСОБА_1 про зупинення відео фіксації події для оформлення матеріалів справи.
Таким чином, працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, на що останній не погодився.
При цьому, матеріали відеозапису не містять даних про те, що ОСОБА_1 , після повідомлення йому про складання протоколу про адміністративне правопорушення, змінив своє ставлення та повідомив працівника поліції пройти відповідний огляд у медичному закладі. 
Разом з тим, на відеозаписах зафіксовано відмову ОСОБА_1 від ознайомлення під підпис із матеріалами справи та підпису в них, після чого ОСОБА_1 було повідомлено про евакуацію автомобіля на арешмайданчик, з чим ОСОБА_1 погодився і поліцейською було повідомлено про зупинення відеофіексації події.
При спілкуванні з працівниками поліції ОСОБА_1 поводився адекватно, чітко надавав пояснення та розумів наслідки своїх дій, не спростовував твердження працівника поліції про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння.
ОСОБА_1 були роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння  та повідомлено, що у разі відмови від проходження такого огляду стосовно водія буде складено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Свідки працівниками поліції не залучались, оскільки присутність таких не є необхідною при відео фіксації технічними засобами подій вчинення правопорушення, а саме фіксації відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному заклад у відповідності до вимог КУпАП.
Так, зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення,  має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. 
Зокрема, зі змісту відеозапису вбачається, що причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 стало те, що він, керував транспортним засобом із механічними пошкодження заднього бампера. Водію ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки у відповідності до вимог закону, запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння  у медичному закладі, після чого водій ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. В подальшому, працівником поліції ОСОБА_1 було повідомлено про складання матеріалів адміністративної справи за ч.1 ст.130 КУпАП та постанови про адміністративні правопорушення за ч.5 ст.121 КУпАП. На відеозаписі зафіксовано відмова ОСОБА_1 від ознайомлення із матеріалами справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення та підписання в ньому у відповідних графах протоколу. Відеозаписи містять дані про відсторонення працівником поліції ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та поміщення автомобіля на арештмайданчик.
Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку ОСОБА_1 при відмові ним від огляду на визначення стану сп`яніння у медичному закладі.
Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції  наявних ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 . Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення апелянта до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.  
Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. 
Зі змісту матеріалів справи та відеозаписів долучених до матеріалів справи вбачається, що підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 було те, що він керував транспортним засобом в якому були наявні механічні ушкодження, поліцейським було вказано водію причину зупинки транспортного засобу під його керуванням, що спростовує доводи апелянта про відсутність причин для зупинки автомобіля поліцейським .
Апеляційний суд вважає, відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції  наявних ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , про що останньому було повідомлено та останній відмовився від проходження відповідного огляду в медичному закладі.
Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Апеляційний суд вважає, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. 
Так, до матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.4), згідно якого водій ОСОБА_1 18.07.2022 року о 17.40 год. направлявся до Коломийської ЦРЛ.  
Відповідно до вказаного направлення у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: порушення мови, координація рухів,поведінка, яка не відповідала обстановці. Особу водія було встановлено на підставі посвідчення водія через додаток ДІЯ. Зазначено, що особа ОСОБА_1 не доставлявся до медичного закладу.
Під час судового розгляду суду першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі і не доставлявся до медичного закладу для проведення огляду. 
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд  у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Долучено до матеріалів справи копію постанови серії БАА №958310 від 18.07.2022 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за порушення ним вимог ч.5 ст.121 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки (а.с.5).
Згідно рапорту поліцейського СРПП Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капрала поліції В.Варцаб`юк  (а.с.6) та лейтенанта поліції СРПП Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Г.Вальчишин (а.с.7), 18.07.2022 року о 17.35 год. в м. Коломия по вул. Чайковського зупинено транспортний засіб «MITSUBISHI LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який не був пристебнутий ременем безпеки. Під час спілкування із водієм у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови та координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Водієві було запропоновано пройти огляд на факт вживання наркотичних засобів у Коломийській ЦРЛ, на що останній відмовився. На водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та постанову за ч.5 ст.121 КУпАП. Транспортний засіб поміщено на спеціальний майданчик тимчасового затримання в м. Коломия.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що рапорт працівника поліції  за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника про законність своїх дій.
Разом з тим, дані вищевказаних рапортів працівників поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовного дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно витягу  підтверджено, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія (а.с.2-3).
Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення , передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку.
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд  у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції  наявних ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.  
Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене  ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду першої інстанції, відповідає матеріалам справи, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та його відмова від проходження огляду на визначення стану сп`яніння в медичному закладі відповідно до встановленого порядку, підтверджується сукупністю доказів, які досліджені судом.
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого переконання, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки, останній, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, відмовився від  проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення обране судом в мінімальних межах ч.1 ст.130 КУпАП відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
За таких обставин, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП,-
                                                п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2022 року щодо  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                     О.П. Васильєв