ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2023 р.                                                      Справа №909/983/16

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді                                                                       Г.Т. Кордюк
суддів                                                                                           Н.М. Кравчук
                                                                                                     Б.Д. Плотніцького

Секретар судового засідання                                                          Клебан Н.А.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Дельта Банк” в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства “Дельта Банк”
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13.02.2018 (суддя Б.В.Деделюк, повний текст складено 19.02.2018)
у справі №909/983/16
за позовом Публічного акціонерного товариства “Дельта Банк” в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства “Дельта Банк”, м. Київ,
до відповідача Публічного акціонерного товариства “Івано-Франківський м`ясокомбінат”,
за участі третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
за участі третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Національного банку України
за участі третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Інвестфінанс”
за участі третьої особи-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова Оферта” 
про стягнення заборгованості за кредитним договором №08/25/07-КЛТ від 21.11.2007 у сумі 82 880 132,67 грн.,

за участю представників сторін:
від позивача – не з`явились;
від відповідача – не з`явились;
від третьої особи-1 – не з`явились;
від третьої особи-2 – не з`явились;
від третьої особи-3 - не з`явились;
від третьої особи-4 - не з`явились;
В С Т А Н О В И В :
14.11.2016 у Господарський суд Івано-Франківської області звернулось Публічне акціонерне товариство “Дельта Банк” в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства “Дельта Банк” з позовом до Публічного акціонерного товариства “Івано-Франківський м`ясокомбінат” про стягнення 82 880 132,67 грн., з яких заборгованість за простроченим кредитом у розмірі 76 000 000,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 6  880 132,67 грн. 
Позов мотивовано тим, що відповідач, як позичальник не виконав взяті на себе грошові зобов`язання за кредитним договором №08/25/07-КЛТ від 21.11.2007 щодо своєчасного повернення суми кредиту в повному обсязі.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 13.02.2018 у справі №909/983/16 (а.с.115-119,т.2) відмовлено в задоволенні вищезазначеного позову, оскільки встановлено, що до пред`явлення позову у даній справі ПАТ “Дельта Банк” на підставі договору №521 від 25.03.2014 відчужило на користь ТОВ “Фінансова компанія “Івестфінанс” всі права вимоги до ПАТ “Івано-Франківський м`ясокомбінат”, які виникли внаслідок невиконання останнім взятих на себе грошових зобов`язань за кредитним договором №08/25/07-КЛТ від 21.11.2007.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ПАТ “Дельта Банк” в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ “Дельта Банк” звернулося до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13.02.2018 та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги позивач обґрунтовує тим, що суддею під час підготовчого засідання недотримано норми  процесуального права, а саме в порушення ч.2 ст. 177 ГПК України не постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання, в порушенняч.1 ст. 182 ГПК України, не призначено справу до розгляду по суті не визначено дату і час проведення судового засідання, всупереч нормі ч.6 ст.183 ГПК України, судом без вирішення питання визначених ст.182 ГПК України, без письмової згоди всіх учасників, розпочато розгляд справи по суті, навіть не закінчивши судового засідання.
Крім того, судом в рішенні вказано, що позивач підтвердив вимоги клопотання про зупинення провадження у справі, хоча Банк не заявляв такого клопотання, а клопотання було подано ТОВ «Фінансова компанія «Інвестфінанс» в залученні до участі у справі третьою особою якої суд відмовив. Отже суд розглянув клопотання особи, яка не була залучена до участі у справі.
Крім того, судом першої інстанції не вирішено клопотання про залучення до участі у справі третьої особи – Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного Банку України.
Крім того, судом не взято до уваги, що майнові права  за кредитним договором №08/25/07 КЛТ від 21.11.2007 перебувають у заставі Національного Банку України, згідно з договором застави майнових прав №01/ЗМП-1 від 20.06.2013.
Автоматизованою системою документообігу суду справу №909/983/16 розподілено до розгляду судді – доповідачу Орищин Г.В., введено до складу судової колегії суддів – Галушко Н.А. та Данко Л.С.
Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.04.2018 (а.с.55-56,т.3) відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та призначено справу до розгляду на 03.05.2018.
Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 03.05.2022 (а.с.133,т.3) розгляд апеляційної скарги відкладено на 14.05.2018.
У судовому засіданні 14.05.2018 оголошено перерву до 29.05.2018 (а.с.148,т.3).
У судовому засіданні 29.05.2018 оголошено перерву до 12.06.2018 (а.с.157,т.3).
Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 12.06.2018 зупинено провадження в справі №909/983/16 до набрання законної сили рішенням Господарського суду м. Києва у справі №910/5084/16.
Вказану ухвалу суд апеляційної інстанції мотивував тим, що однією з підстав позову в даній справі за №909/983/16 є посилання позивача на факт нікчемності договору №521 від 25.03.2014 про відступлення права вимоги між ПАТ “Дельта Банк” та ТзОВ “Фінансова компанія “Інвестфінанс”, вимога про визнання якого недійсним заявлена у межах іншої справи №910/5084/16.
Указом Президента України від 29.12.2017 №454/2017 “Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах” ліквідовано Львівський апеляційний господарський суд та  утворено Західний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Закарпатську, Івано-Франківську, Львівську, Тернопільську та Чернівецьку області, з місцезнаходженням у місті Львові.
Указом Президента України від 28.09.2018 за №295/2018 суддів Львівського апеляційного господарського суду переведено на роботу на посади суддів Західного апеляційного господарського суду.
В газеті “Голос України” №185 (6940) від 03.10.2018, відповідно до вимог статті 147 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, опубліковано оголошення голови новоствореного суду про початок роботи Західного апеляційного господарського суду з 03 жовтня 2018 року.
Відповідно до пункту 5 статті 31 Господарського процесуального кодексу України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.
Справу №909/983/16 передано Львівським апеляційним господарським судом до Західного апеляційного господарського суду та автоматизованим розподілом справу №909/983/16 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Кордюк Г.Т., суддів Кравчук Н.М. та Хабіб М.І., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу справи від 16.10.2018. 
У подальшому у зв`язку з відставкою судді-члена колегії Хабіб М.В. здійснено повторний автоматизований розподіл справи між суддями, а суддю Хабіб М.І. замінено на Плотніцького Б.Д., що підтверджується протоколом від 09.12.2020.
09.12.2020 на адресу Західного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява в якій зазначає про необхідність здійснення процесуального правонаступництва позивача у даній справі з ПАТ “Дельта Банк” на ТОВ “Фінансова оферта” (код ЄДРПОУ – 42501205, 04060, м. Київ, вул. Максима Берлінського, 20, офіс 3), оскільки між ПАТ “Дельта Банк” та ТОВ “Фінансова оферта” укладено договір №2138/К/1 від 31.01.2020 про відступлення права вимоги за кредитним договором №08/25/07-КЛТ від 21.11.2007.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.04.2022 поновлено провадження у справі №909/983/16, розгляд справи призначено на 23.05.2022.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2022 залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб до участі у справі третьою особою-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, а також Національний Банк України до участі у справі третьою особою-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. Зобов`язано апелянта протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали надати суду докази надсилання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національному банку України копії апеляційної скарги з додатками та інших заяв по суті справи. Витребувано в сторін по справі для огляду в судовому засіданні оригінали договорів про відступлення права вимоги від 05.03.2014 (а.с.75-78,т.2) та №2138/К/1 від 31.01.2020 (а.с.184-187,т.3). Відкладено розгляд справи №909/983/16 в судовому засіданні на 27.06.2022 о 10 год. 00 хв. за адресою: вул. Личаківська, 81, м. Львів 79010, зал судових засідань №6.
24.06.2022 на адресу Західного апеляційного господарського суду від апелянта надійшли пояснення у яких викладено мотиви неможливості виконання ухвали Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2022 у справі №909/983/16. Зокрема, апелянт зазначив, що не може виконати вимоги ухвали в частині направлення копії апеляційної скарги з додатками на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного Банку України, оскільки на виконання договору про відступлення права вимоги №2138/К/1 від 31.01.2020, АТ “Дельта Банк” передало ТОВ “Фінансова Оферта”, матеріали судової справи №909/983/16, відтак копія апеляційної скарги з додатками знаходиться у ТОВ “Фінансова Оферта”, яке є правонаступником АТ “Дельта Банк” у зв`язку з заміною сторони в зобов`язанні. Неможливість виконання ухвали від 23.05.2022 у частині надання для огляду в судовому засіданні оригіналів договорів про відступлення права вимоги від 05.03.2014 та №2138/К/1 від 31.01.2020 апелянт пояснює тим, що у зв`язку із завершенням ліквідаційної процедури АТ “Дельта Банк”, оригінал договору про відступлення права вимоги від 05.03.2014 передано на архівне зберігання Національному банку України, що підтверджується актом приймання-передачі від 24.12.2021, а передача на архівне зберігання оригіналу договору №2138/К/1 від 31.01.2020 триває до цих пір.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.06.2022 залучено у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестфінанс» до участі третьою особою -3, яка не заявляє  самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. Також залучено Товариство з обмеженою відповідальністю  «Фінансова Оферта» до участі у справі третьою особою-4, яка не заявляє самостійних вимог  щодо предмета спору  на стороні позивача. 
31.10.2022 на адресу суду надійшло пояснення третьої особи – Фонду гарантування  вкладів фізичних осіб, у якому зазначено, що  під час розгляду справи №910/5084/16 було встановлено, що АТ «Дельта Банк» уклавши спірний договір відступлення права вимоги від 25.03.2014 порушило умови договору застави майнових прав №01/ЗМП-1, відчуживши предмет застави без попередньої згоди заставодержателя – НБУ, що стало підставою для висновку господарського суду про укладення такого правочину з порушенням ст. 17 Закону України «Про заставу».
Окрім того, Фонд  в поясненні вказує на те, що відповідно до положення щодо організації продажу активів (майна)  банків, що ліквідується №388, та  Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку №2, 31.01.2020 за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом від 04.12.2019, між АТ «Дельта Банк», як первісним кредитором та ТОВ «Фінансова оферта», як переможцем торгів - новим кредитором 31.01.2020, укладено договір №2138к/1 про відступлення права вимоги. На підставі вказаного договору АТ «Дельта Банк» відступив на користь ТОВ «Фінансова оферта» належні йому права за кредитним договором, ПАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат».
Зазначені вище обставини встановлені Північним апеляційним господарським судом у справі №910/5084/18 за результатами вчинення заходів процесуального правонаступництва шляхом заміни АТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «Фінансова оферта».
А тому вважає, що у відповідності з положеннями частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини набуття ТОВ «Фінансова Оферта» прав вимоги, не потребують доказування в рамках даної господарської справи №909/983/16.
01.12.2022 канцелярією суду отримано клопотання від відповідача ПрАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» про відкладення розгляду справи. Клопотання обґрунтовано тим, що у зв`язку з припиненням господарської діяльності з 2020 року та відсутністю  в штаті юриста, також відсутністю договору про надання правової допомоги, товариство не може забезпечити представника в судове засідання.
Ухвалою суду від 05.12.2022 суд відклав розгляд справи на 23.01.2023.
23.01.2023 в судове засідання представники сторін не з`явились. 
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний Банк України, ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Інвестфінанс», належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Рекомендовані повідомлення про вручення  поштового відправлення від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова оферта» та Публічного акціонерного товариства «Івано-Франківський м`ясокомбінат» повернулися на адресу суду за відсутністю адресата за вказаною адресою.
Відповідно до частин третьої та сьомої  статті 120 ГПК України  виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Належне повідомлення сторони вимагає лише надіслання рекомендованого листа на дійсну адресу. Отримання листа – не в компетенції суду. Надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім  для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки  отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю  суду. Такий висновок Касаційний господарський суд Верховного Суду виклав у  постанові від 18 березня 2021 року за справою   № 911/3142/19. КГС ВС зазначив, що близьку за змістом правову позицію про належне повідомлення викладено в постановах: Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі    № 800/547/17; КГС ВС від 27.11.2019 у справі № 913/879/17; КГС ВС від 21.05.2020 у справі    № 10/249-10/19; КГС ВС від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б.
Статтею 43 ГПК України  встановлений обов`язок добросовісного користування учасниками судового процесу процесуальними правами.
Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»).
Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Відповідно до ч.1  ст.202 ГПК України  неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Аналогічне положення викладене і у ч. 12  ст. 270 ГПК України.
Враховуючи наведене, строки розгляду апеляційної скарги та те, що явка учасників справи у судове засідання судом не визнавалася обов`язковою колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що між публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та публічним акціонерним товариством «Івано-Франківський м`ясокомбінат» укладено кредитний договір №08/25/07-КЛТ від 21.11.2007 про надання кредиту у формі  грошової кредитної лінії з лімітом заборгованості 76  000 000 грн. та кінцевим терміном погашення не пізніше 19.11.2013.
19.06.2013 між ПАТ «Кредитпромбанк» ПАТ «Дельта Банк» та Національним Банком України укладено договір про передачу активів та зобов`язань за кредитами рефінансування Національного банку України на АТ «Дельта Банк» від 19.06.2013 (набув права кредитора у зобов`язанні за кредитним договором №08/25/07-КЛТ від 21.11.2007, укладеним між відповідачем та ВАТ «Кредитпромбанк», та має право вимоги сплатити заборгованості за зазначеним кредитним договором, зобов`язання за яким не були  виконані відповідачем належним чином).
На підставі постанови Правління Національного Банку України від 02.03.2015 №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк». 
02.10.2015 на підставі постанови правління НБУ від 02.10.2015 №664 «Про відкликання банківської ліцнзії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №181 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк».
В матеріалах справи міститься копія договору про відступлення права вимоги від 25.03.2014 ( а.с.75-78 Т2) відповідно до ст.1 якого «Предмет договору», первісний кредитор ПАТ «Дельта Банк» передає, а новий кредитор «ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестфінанс» приймає на себе право вимоги  належного  виконання зобов`язань ВАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» за кредитним договором №08/25/07-КЛТ від 21.11.2007 з усіма додатковими угодами, а саме право вимоги щодо:
- Повернення заборгованості за кредитом в розмірі 76  000 000 грн.;
- Повернення заборгованості за процентами в розмірі 6 880 132, 88 грн.
Рішенням господарського суду м.Києва у справі №910/5084/16 у позові ПАТ «Дельта Банк» до ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестфінанс» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги укладеного між ПАТ`Дельта Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестфінанс» від 25.03.2014 відмовлено повністю.
Позов Національного Банку України до ПАТ «Дельта банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестфінанс» про  визнання недійсним договору  про відступлення права вимоги від 25.03.2014 задоволено повністю.
Постановою Північного Апеляційного господарського суду від 23.06.2020 – заяву Національного Банку України, як третьої особи із самостійними вимогами  на предмет спору, про відмову від позову у справі №910/5084/16 задоволено. Прийнято відмову Національного Банку України від позову, визнано нечинним рішення господарського суду м.Києва від 25.03.2014 в частині задоволення позовних вимог Національного Банку України.
Рішення господарського суду м.Києва від 19.08.2019 в іншій частині, а саме позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» залишено без змін.
Задоволено клопотання ТзОВ «Фінансова Оферта» про заміну сторони правонаступником у справі. Здійснено процесуальне правонаступництво позивача «Дельта Банк» на його правонаступника - ТзОВ «Фінансова Оферта».
При дослідженні питання правонаступництва ТзОВ «Фінансова Оферта», згідно договору відступлення права  вимоги від 31.01.2020 укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «Фінансова Оферта», Північний апеляційний господарський суд досліджував оригінал договору  про відступлення права вимоги, додатків до нього, докази сплати коштів банку і встановив, що новий кредитор ТзОВ «Фінансова Оферта», на підставі протоколу сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий  кредитор  «Фінансова Оферта» набув права вимоги банку до позичальників, у тому числі по кредитному договору №08/25/07-КЛТ від 21.11.2007 укладеного між публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та публічним акціонерним товариством «Івано-Франківський м`ясокомбінат».
Відповідно до ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою  внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Перевіряючи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи, Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постанові від 08.10.2020 зазначив, що із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд апеляційної інстанції під час перегляду рішення господарського суду м.Києва від 19.08.2019 в апеляційному порядку розглянув клопотання ТзОВ «Фінансова Оферта» про заміну позивача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника та зазначено правомірність висновків Північного апеляційного господарського суду, зокрема у частині правонаступництва  ТзОВ «Фінансова Оферта» прав та обов`язків первісного кредитора ПАТ «Дельта Банк» по відношенню до  боржника ПАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» на підставі договору про відступлення права вимоги від 31.01.2020.
Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відтак обставини правонаступництва ТзОВ «Фінансова Оферта» прав та обов`язків по  відношенню до боржника ПАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» на підставі  договору від 31.01.2020 не потребують доведення в межах цієї справи.
Відповідно до ч.1 та 2 ст. 52 ГПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.
Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку із цим, для вирішення питання судом  правонаступництва процесуального, необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують  вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи-правонаступника.
Як зазначалось вище, обставини переходу від ПАТ «Дельта Банк» до ТзОВ «Фінансова Оферта» матеріального правонаступництва  встановлено  в постанові Північного апеляційного господарського суду  від 23.06.2020 у справі №910/5084/16, залишено без змін постановою Верховного Суду від 08.10.2020.
Відповідно до ч.2 ст.52 ГПК України, усі дії вжиті у судовому  процесі до вступу у справу правонаступника є обов`язковими для нього так само, як вони були обов`язкові  для особи, яку правонаступник замінив.
Отже, подання позову ПАТ «Дельта Банк» та апеляційної скарги є обов`язкові для ТзОВ «Фінансова Оферта».
Враховуючи наведене, апеляційна інстанція вважає, що клопотання АТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи  Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення  ліквідації АТ «Дельта Банк» від 09.12.2020 про заміну позивача у справі її правонаступником ТзОВ «Фінансова Оферта» підлягає до задоволення.
Відповідно до  п.1.1, 2.5 Кредитного договору ( з врахуванням змін укладених додатковою угодою №14 від 17.12.2020) ПАТ «Кредитпромбанк надав відповідачу кредит у формі грошової кредитної лінії з лімітом заборгованості 76 000 000 грн. та кінцевим терміном погашення 19.11.2013.
19.06.2013 між ПАТ «Кредитпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним Банком України укладено договір про переведення активів та зобов`язань за кредитами рефінансування, відповідно до п.1 «Предмет договору», на виконання постанови  правління Національного Банку України «Про передавання до ПАТ «Дельта Банк» активів і зобов`язань ПАТ «Кредитпромбанк» від 02.06.2013 №192/БТ Національний Банк України (як кредитор і заставодержатель) надає згоду на передання до АТ «Дельта Банк»:
- зобов`язань ПАТ «Кредитпромбанк» за кредитами рефінансування  Національному Банку України  (переведення боргу), що обліковується у загальній сумі 887657520,84 грн. (згідно з переліком);
- активів ПАТ «Кредитпромбанк» ( відступлення права  вимоги), які перебувають у заставі Національного Банку України та обліковуються у загальній сумі 2 031 345  166,89 грн. ( згідно з переліком договорів застави, зазначеними у додатку №2,3,4).
Згідно додатку №3 до договору від 19.06.2013 до ПАТ «Дельта Банк» перейшли  активи ПАТ «Кредитпромбанк» по кредитному договору 08/25/07 – КЛТ від 21.01.2007 укладеному з ВАТ «Франківський м`ясокомбінат».
Згідно виписок про рух коштів по рахунках ВАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» (а.с. 43-73 т1), за останнім рахується заборгованість по кредитному договору 08/25/07-КЛТ в сумі 76 000  000 грн.
Відповідно до п.2.7. Кредитного договору  процентні ставки  встановлюються в додаткових  угодах  за кожним кредитом.
Відповідно до п.3.4.3. договору №08/25/07-КЛТ позичальник зобов`язаний сплачувати банку нараховані проценти за кожним кредитом до 25-го числа кожного місяця,  у день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом та у день повного погашення  заборгованості за кредитом, вказаний у відповідній Додатковій угоді. Якщо 25-те число припадає на вихідний день або святковий день проценти сплачуються наступного робочого дня за вихідним (святковим) днем.
Предметом договору №08/25/07-КЛТ є процедура та умови надання Банком у майбутньому  кредитів ( траншів) Позичальнику в межах загальної суми 76 000 000,00 грн., процедура та умови повернення Позичальником отриманих кредитів, нарахування і сплати процентів за отриманими кредитами, а також взаємні права  та зобов`язання Сторін, що виникнуть при наданні Банком кредитів. Також, зобов`язання Банку щодо надання кредитів та зобов`язання  Позичальника щодо повернення кредитів, сплати процентів, а також інші права та зобов`язання сторін, передбачені цим договором, виникають з моменту укладення  Сторонами додаткових угод  про надання кредитів, які є   невід`ємними частинами цього Договору, в сумах, зазначених  в таких  Додаткових угодах. Строк користування кожним окремим кредитом  в межах загальної суми, встановленої пунктом 1.1 цього Договору та термін його кінцевого повернення, визначається Додатковими угодами, але не пізніше строку, встановленого пунктом 3.4.5. цього Договору.
Додатковими угодами №1-24 сторони змінювали термін повернення кредиту, розмір процентної ставки та порядок сплати процентів. 
Згідно Додаткової угоди №13 від 22.03.2010 – кінцевий термін повернення кредиту – 19.11.2013.
Станом на день подання позовної заяви – борг відповідачем не погашено, про що відповідачем у відзиві на позовну заяву не заперечується.
Відповідач заперечує у відзиві право вимоги Банку до нього на підставі  кредитного договору, оскільки вважає, що таке перейшло до  ТОВ «Фінансова компанія «Інвестфінанс» на підставі договору  про відступлення права вимоги №521, укладеного між  АТ "Дельта банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Інвестфінанс" 25.03.2014.
Такі доводи відповідача апеляційна інстанція не бере до уваги з огляду на наступне.
Як встановлено місцевим господарським судом  у справі №910/5084/16, АТ «Дельта Банк» уклавши договір про відступлення права вимоги 25.03.2014 порушило умови договору застави майнових прав №01/ЗМП-1 відчуживши предмет застави  без попередньої  згоди заставодержателя – НБУ і прийшов до висновку, що такий правочин  вчинено з порушенням вимог ч.2  ст. 586 ЦК України, ч.2 ст.17 «Закону України «Про заставу». Позов  НБУ задоволив, визнав недійсним  договір відступлення  права вимоги  укладений 25.03.2014 між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Інвестфінанс». Однак у зв`язку з відмовою  Національного банку України в апеляційній інстанції  від позову, рішення господарського суду м.Києва від 19.08.19 у справі №910/5084/16 в частині позовної вимоги НБ України визнано нечинним. Тобто місцевим господарським судом встановлено обставини  і зроблено висновок, що договір від 25.03.2014 про відступлення права вимоги не  відповідає вимогам Закону, а тому  є недійсним.
Однак, визнання нечинним рішення суду у зв`язку з відмовою НБУ від позовних вимог немає наслідком скасування  рішення суду на підставі ст. 277 ГПК України.
Як вбачається із матеріалів справи , між ПАТ «Кредитпромбанк»  (правонаступник ПАТ «Дельта Банк») та ВАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» укладено договір №08/25/07-КЛТ від 21.11.2007 (з додатками), який за своєю природою є  договором кредитування  і підлягає  під регулювання  параграфу 2 гл.71 ЦК України «Кредит».
Ч.1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Ст.1056-1 ЦК України зазначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором; Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору; Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною; Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка. У разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен забезпечувати точне визначення розміру процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитодавець не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з частиною першою  статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549,552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої     статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
За змістом частин першої, другої статті 625 ЦК України  боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як неодноразово зауважувалося, термін «користування чужими грошовими коштами» (стаття 536 ЦК України) використовується у двох ситуаціях:
1) одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу;
2) прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Законодавство встановило наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (стаття 1048 ЦК України), так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (стаття 625 ЦК України) (див. пункти 34, 35, 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 та пункти 6.20-6.24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17).
Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України  про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою  статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга  статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Велика Палата Верховного Суду зробила у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12     (провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).
Підстав для відступу від вказаних правових висновків Велика Палата Верховного Суду не вбачає.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін  календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).
Відтак закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Отже, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання, що також узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.
При цьому термін «останній день дії кредитної лінії» позначає термін, з настанням якого припиняються зобов`язання Банку з надання позичальнику кредиту на умовах цього договору.
Тобто нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів.
У рішенні Конституційного Суду України від 22.06.2022 №6-р(ІІ) 2022 ( у справі за конституційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» щодо відповідності Конституції України (конституційності) припису першого речення частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України), Конституційним Судом зроблено висновок: «Конституційний Суд України вважає, що застосування припису першого речення частини першої статті 1050 Кодексу як такого, що його скеровано на надання кредитодавцеві права на отримання трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат як заходів цивільної відповідальності за неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань, не може впливати на право кредитодавця на отримання процентів як плати за користування кредитом, тобто на право вимагати від боржника виконання зобов`язань за кредитним договором у натурі. Отже, Конституційний Суд України дійшов висновку, що в аспекті порушених у конституційній скарзі питань оспорюваний припис статті 1050 Кодексу не обмежує права Банку на отримання процентів як плати за користування кредитом. Відповідно, припис першого речення частини першої статті 1050 Кодексу не спричиняє й негативних наслідків для права Банку на ведення підприємницької діяльності.
Практика суду касаційної інстанції щодо можливості одночасного застосування ч.1 ст.1048 ЦК України та першого речення ч.1 ст. 1050 ЦК України в системному  зв`язку з частиною другою  статті 625 Кодексу з березня 2018 року зазнала докорінних змін. Ці зміни зумовлено, по-перше,зміною підходу до тлумачення статті 1048 Кодексу (щодо обов`язку боржника сплачувати проценти до дня повнернення позики) у контексті визначення строку виконання зобов`язань за кредитним договором, а по-друге, новим підходом до визначення юридичної природи процентів, що їх встановлено частиною першою стаття 1048 Кодексу (плата за надані грошові кошти) і частиною другою статті 625 Кодексу ( міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання), та різними юридичними підставами для  їх застосування.
Додатковою угодою №13  від 27.03.2010 сторони внесли зміни в пункт 3.4.5. договору та виклали в редакції: «повністю погасити заборгованість за кредитами  не пізніше 19 листопада  2013 року».
Пунктом 7  додаткової угоди №13 від 22.03.2010 сторони встановили графік погашення процентів:
-          з березня 2010 р. по 31 травня 2010 р. включно – щомісячно по 1 010 934,00 грн.;
-          з червня 2010 р. по 31 грудня 2010 р. включно – щомісячно по 758 200,00 грн.;
-          з січня 2011 р. по 31 грудня 2011 включно – щомісячно по 847 500,00 грн.;
-          з січня 2012 р. по 31 грудня 2012 р. включно – щомісячно по 1 034 500,00 грн.;
-          з січня 2013 р. по 29 жовтня 2013 р. включно – щомісячно по  1 670 000,00 грн.;
-          з листопада 2013 р. по 19 листопада 2013 року включно – сплатити залишок нарахованих процентів.
-          Тобто сторони в договорі передбачили, що проценти нараховуються і сплачуються по 19 листопада 2013 року (термін повернення кредиту).
Як вбачається  із матеріалів справи, на виконання умов кредитного договору №08/25/07-КЛТ від 21.11.2007 (з додатками), заборгованість відповідачем не погашена, борг не повернуто.
За користування кредитом, банком нараховані відсотки, відповідно до п.3.4.9 умов договору і додаткових  угод  в сумі 11 890 132,67 грн. за період з 18.06.2013 по 09.11.2016 ( а.с. 54 т.1), які сплачено частково на суму 5 010 000 грн. Борг по відсотках становить 6 880 132,67 грн.
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права судом апеляційної інстанції встановлено.
Суд ухвалою від 14.11.2016 прийняв позовну заяву до розгляду і призначив розгляд справи в судовому засіданні 29.11.2016 відповідно до ст.64 ГПК України в редакції до 15.12.2017.
Ухвалою суду від 29.11.2016 продовжено строк вирішення спору та відкладено розгляд справи на 17.01.2017.
17.01.2017 судом оголошено перерву до 26.01.2017.
26.01.2017 – зупинено провадження у справі.
19.07.2017 провадження у справі поновлено, призначено до розгляду на 03.08.2017.
07.12.2017 розгляд справи призначено в судовому засіданні на 16.01.2018.
Ухвалою суду від 16.01.2018 у зв`язку з набранням чинності нової редакції ГПК України з 15.12.2017 суд ухвалив здійснити розгляд справи в порядку загального  провадження та призначив підготовче засідання на 13.02.2018.
13.02.2018 судом прийнято рішення в підготовчому засіданні.
Відповідно до ч.6 ст.183 ГПК України, якщо під час підготовчого засідання вирішені питання, зазначені у частині другій   статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.
Як вбачається з матеріалів справи, письмової згоди всіх учасників про розгляд справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого засідання  сторони не надали.
Судом порушено норми процесуального права щодо закінчення підготовчого провадження та початок судового розгляду по суті.
Крім того підтверджуються доводи  апелянта про те, що банком не заявлялось клопотання про зупинення провадження у справі до  вирішення іншої справи, таке клопотання було подано ТОВ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» (а.с. 85 т1, а.с. 106-109 т1).
Клопотання ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи  Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про залучення Національного Банку України та Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб (а.с.122 т1, а.с.140-141 т1) третіми особами, в порушення ст. 183 ГПК України, місцевим господарським судом не вирішено.
Апеляційна інстанція погоджується із доводами апеляційної скарги, що судом  в рішенні вирішено клопотання №9 від 11.01.2018 ( вхідний №634/18 від 12.01.2018) про зупинення провадження у справі і вказано, що таке подано позивачем і ним підписано.
Клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№634/18 від 12.01.2018 а.с.25-27 т2) подано ТОВ "Фінансова компанія "Інвестфінанс", яка не була залучена  місцевим господарським судом до участі у справі, тобто суд в порушення ст.42 ГПК України, вирішив клопотання не учасника справи.
Ст. 236 ГПК встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
За наведених обставин, суд дійшов висновку  про наявність підстав для здійснення процесуального правонаступництва та заміни ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника  ТОВ «Фінансова Оферта». Також, рішення Господарського суду від 13.02.2018 слід скасувати.
Стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором, також проценти за користування кредитом і судовий збір з урахуванням положень ст.ст.123, 129 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб  на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" – задоволити.
Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13.02.2018  скасувати. 
Прийняти нове рішення.
Клопотання ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про заміну сторони правонаступником у справі 909/983/16 на ТзОВ «Фінансова Оферта» - задоволити.
Здійснити процесуальне правонаступництво позивача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника – ТзОВ «Фінансова Оферта» (код ЄДРПОУ 42501205, адреса: вул. Максима Берлінського, буд. 20., оф. 3, м. Київ, 04060).
Позов АТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - задоволити.
Стягнути з ПАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» (код ЄДРПОУ 00451636, адреса: вул.С.Петлюри, 10, м.Івано-Франківськ, 76005) на користь ТзОВ «Фінансова Оферта» (код ЄДРПОУ 42501205, адреса: вул. Максима Берлінського, буд. 20., оф. 3, м. Київ, 04060) 76  000 000 грн. заборгованості по кредитному договору  №08/25/07-КЛТ, 6 880 132,67 грн.  процентів за користування  кредитом, 206   700 грн. судового збору за позовом, 310  050 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
На виконання постанови Господарському суду Івано-Франківської області видати наказ.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
Порядок та строк оскарження встановлено ст.ст. 288-289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                                             Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                                               Кравчук Н.М.
                    
Суддя                                                                                                   Плотніцький Б.Д.

Повний текст постанови виготовлено 31.01.2023 року.