ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 березня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/18678/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 ( суддя першої інстанції Дєєв М.В.) в адміністративній справі №160/18678/22 за позовом   ОСОБА_1  до  Комунального закладу “Обласний центр медико-соціальної експертизи” Дніпропетровської облдержадміністрації департаменту охорони здоров`я України (МСЕК №3),  Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про визнання протиправними бездіяльності, висновку та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,- 
ВСТАНОВИВ:
22.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом  до Комунального закладу «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської облдержадміністрації департаменту охорони здоров`я України (МСЕК №3), Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень - Комунального закладу «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської облдержадміністрації департаменту охорони здоров`я (МСЕК № 3) протиправною, щодо визначення здатності ОСОБА_1 після нещасного випадку на виробництві виконувати роботу в повному обсязі за попередньою професією, роботою, під час якої стався нещасний випадок та можливість використання його залишкової професійної працездатності на іншій роботі нижчої кваліфікації в звичайних, спеціально створених виробничих або інших умовах праці, відповідно до пункту 2.2.2 «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків»;
зобов`язати Комунальний заклад «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської облдержадміністрації департаменту охорони здоров`я (МСЕК № 3) визначити здатність ОСОБА_1 після нещасного випадку на виробництві виконувати роботу в повному обсязі за попередньою професією, роботою, під час якої стався нещасний випадок та можливість використання його залишкової професійної працездатності на іншій роботі нижчої кваліфікації в звичайних, спеціально створених виробничих або інших умовах праці;
визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень - Комунального закладу «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської облдержадміністрації департаменту охорони здоров`я (МСЕК № 3) протиправною, щодо видачі ОСОБА_1 , стосовно якого встановлено факт втрати професійної працездатності, індивідуальної програми реабілітації (ІРП) відповідно до пункту 24 «Положення про медико-соціальну експертизу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317 та пункту 2.12 «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків»;
зобов`язати Комунальний заклад «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської облдержадміністрації департаменту охорони здоров`я (МСЕК № 3) скласти ОСОБА_1 індивідуальну програму реабілітації (ІПР);
визнання протиправним висновок про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (30%), потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, довідка серії 12ААА № 045240 від 02.11.2017, який суперечить висновку комісії Дніпровського центру первинної медико-санітарної допомоги № 8, довідка № 10 від 30.10.2017;
визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень - Комунального закладу «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської облдержадміністрації департаменту охорони здоров`я (МСЕК № 3) протиправною, щодо сукупного аналізу критеріїв: клініко-функціональних; характеру професійної діяльності (кваліфікації, якості і обсягу праці, здатності до його виконання); виду і ступеня обмеження життєдіяльності;
зобов`язати Комунальний заклад «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської облдержадміністрації департаменту охорони здоров`я (МСЕК № 3) встановити ОСОБА_1 65% втрати професійної працездатності, відповідно до пункту 2.13.3 «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків»;
визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області, які порушують права ОСОБА_1 на соціальний захист, що включає право по зобов`язанню забезпечувати фінансування та виплачувати страхові витрати на його медичну допомогу, у тому числі витрати на придбання ліків, на підставі виданих лікарями рецептів, санаторно-курортних карток, довідок або рахунків про їх вартість відповідно до абзацу 6 частині 3 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», протиправною;
зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області фінансувати ОСОБА_1 витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на придбання ліків на підставі виданих лікарями рецептів, санаторно-курортних карток, довідок або рахунків про їх вартість та організувати цілеспрямоване та ефективне лікування з метою якнайшвидшого відновлення його здоров`я;
визнати бездіяльність по відшкодуванню шкоди, заподіяного ушкодженням здоров`я, суб`єкта владних повноважень - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області, що привили до душевних хвилювань ОСОБА_1 та завдавши неймовірних фізичних болів, роками не організовуючи цілеспрямованого та ефективного лікування протиправною;
стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області кошти на моральне відшкодування в сумі 44000 грн.;
зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області фінансувати ОСОБА_1 різницю витрат на придбання ліків на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість, відповідно до форм та стандартів пакування, для відшкодуванню шкоди, заподіяного ушкодженням здоров`я;
визнання дій суб`єкта владних повноважень - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області, по привласнюванню функції МОЗ, щодо лікування та перевірки лікування ОСОБА_1 , протиправними;
зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області утриматися від вчинення дій, щодо перевірки його лікування, замість відшкодування шкоди: - організовування цілеспрямованого та ефективного лікування ушкодженого здоров`я.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 позовну заяву повернуто заявнику, оскільки наведені позивачем підстави поновлення пропущеного строку звернення з позовом до суду, суд визнав неповажними.
          Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права. 
Відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5 - 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
          Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу про повернення позовною заяви, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для розгляд апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
          В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
          З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 адміністративний позов залишено без руху, через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та надання доказів сплати судового збору.
Також, в ухвалі зазначено, що позивач оскаржує бездіяльність відповідачів, яка виникла ще у 2017 році та висновок 12ААА № 045240 від 02.11.2017 року отже, позивач звернувся до суду після спливу шестимісячного строку для звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України.
Позивачем було подано клопотання відповідно до якого позивач просить суд поновити строк звернення до суду, оскільки провадженням №22-ц/803/4236/20 по цивільній справі № 202/1727/18, за його позовом до КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської облдержадміністрації департаменту охорони здоров`я України (МСЕК № 3), Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити дії - колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду, рішення суду першої інстанції скасувала, а провадження у справі закрила, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду звернула увагу, що він не позбавлений права звернутися до суду із позовними вимогами в порядку адміністративного судочинства. Так, постановою від 10 лютого 2022 року, справа №202/1727/18-ц, провадження №61-14324св20, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2020 року залишено без змін. Крім того, позивач зазначає, що зараз Україна перебуває в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з чим просить суд поновити строк звернення з даним позовом.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в якій зазначено, що провадженням №22-ц/803/4236/20 по цивільній справі № 202/1727/18, за його позовом до КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської облдержадміністрації департаменту охорони здоров`я України (МСЕК № 3), Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити дії - колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду, рішення суду першої інстанції скасувала, а провадження у справі закрила, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду звернула увагу, що він не позбавлений права звернутися до суду із позовними вимогами в порядку адміністративного судочинства. Так, постановою від 10 лютого 2022 року, справа №202/1727/18-ц, провадження №61-14324св20, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2020 року залишено без змін. Крім того, позивач зазначає, що зараз Україна перебуває в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з чим просить суд поновити строк звернення з даним позовом.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач подаючи заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яку надано на виконання вимог ухвали від 29.11.2022 року, зазначає ті самі ж обґрунтування пропуску звернення до суду, які були зазначені в попередній заяві та яким надана оцінка в ухвалі від 29.11.2022 року. Крім того, судом зазначено, що позивач відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі відмови у поновленні пропущеного строку звернення до суду та надання позивачу додаткового строку потрібно необхідно навести нові обставини та надати нові докази на підтвердження поважності причин пропуску такого строку, отже, позивачем пропущено строк звернення до суду, не надано нових доказів на підтвердження поважності причин такого пропуску, внаслідок чого суд не вбачає підстав для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та задоволення клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
          В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
          Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.
          Приписи п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України визначають, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
          Отже, єдиною підставою для повернення позовної заяви відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України є не усунення позивачем недоліків позовної заяви в установлений судом строк.
Як було встановлено вище, залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції вказав на те, що позивачем було пропущено строк звернення до суду та не надано належного обґрунтування поважності причин його пропуску.
На виконання вимог згаданої ухвали суду ОСОБА_1 було подано заяву про усунення недоліків, за наслідками розгляду якої судом постановлено оскаржувану ухвалу від 13.12.2022, зміст якої було наведено вище.
          Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви з огляду на пропуск строк звернення до суду, колегія суддів з урахуванням доводів апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити таке. 
          Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
          Приписи абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України визначають, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
          Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
          Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
          Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
          Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
З наведених норм вбачається, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
          Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення. Водночас, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
          Указана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03.11.2021 у справі № 240/8934/19 в аналогічних за своїм змістом правовідносинах.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.04.2020 року у справі № 9901/601/19 вказувала, що право на звернення до суду не є абсолютним чи безмежним, а може бути регламентованим. Слід враховувати, що особа була вільною у виборі способу захисту свого порушеного права і за бажанням могла скористатися правом на оскарження акта у строк, передбачений нормативним процесуальним положенням.
          Суд апеляційної інстанції зазначає, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
          Зі змісту позовної заяви встановлено, що позивач оскаржує бездіяльність відповідачів, яка виникла ще у 2017 році та висновок 12ААА № 045240 від 02.11.2017 року.          
Позивачем зазначено, що провадженням №22-ц/803/4236/20 по цивільній справі № 202/1727/18, за його позовом до КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської облдержадміністрації департаменту охорони здоров`я України (МСЕК № 3), Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити дії - колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду, рішення суду першої інстанції скасувала, а провадження у справі закрила, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду звернула увагу, що він не позбавлений права звернутися до суду із позовними вимогами в порядку адміністративного судочинства. Так, постановою від 10 лютого 2022 року, справа №202/1727/18-ц, провадження №61-14324св20, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2020 року залишено без змін.
Тобто з 30 липня 2020 року   ОСОБА_1 , міг вчиняти активні дії щодо подання позовної заяви, саме до адміністративного суду, проте позивач звернувся до адміністративного суду майже через півтора роки після того як був обізнаний щодо закриття провадження Дніпровським апеляційним судом у справі №202/1727/18-ц. 
В ухвалі від 18.09.2020 року у справі № 11-119сап20 Велика Палата Верховного Суду вказує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. 
          Подання або не подання позовної заяви залежало тільки від позивача. Позов подано до суду 22.11.2022 та не вказано які існували безпереборні обставини та труднощі, які заважали звернутись до суду з позовом раніше. 
Для визнання строку таким, що порушений з поважних підстав, позивач повинен  був вжити послідовні дії, направлені на захист своїх прав, та невідкладні заходи щодо подання позовної заяви після закриття провадження Дніпровським апеляційним судом із зазначенням, що позивач не позбавлений права звернутися до суду із позовними вимогами в порядку адміністративного судочинства, отже  повинні існувати обставини, які свідчили про добросовісність позивача. 
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вказані позивачем у заяві підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом є неповажними.
За змістом висновку, наведеного Європейським Судом з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), згідно з якого право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».
          Звертає увагу на те, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
          За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції та не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, оскільки зважаючи на обізнаність позивача про порушення своїх прав, останній не був позбавлений можливості подати обґрунтований позов до суду в межах строків, встановлених чинним законодавством України.
          Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в порушення якої позивачем не надано належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строків звернення до суду.
          Частиною 2 ст. 123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у зв`язку з чим позовна заява підлягає поверненню позивачу.
Колегія суддів дійшла висновку, що суддею суду першої інстанції винесено законне, обґрунтоване рішення з врахуванням норм чинного законодавства і не знаходить підстав для його скасування.
          Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                    
Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12. в адміністративній справі №160/18678/22 залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.
Повний текст постанови складено 16 березня 2023 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва