П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
         
13 березня 2023 року                                                                                    м. Київ
                                                                                                  
 Справа №760/33416/21
Апеляційне провадження №22-ц/824/4569/2023
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                 судді-доповідача:      Соколової В.В.
суддів:                                   Нежури В.А., Поліщук Н.В.
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Солом`янського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Букіної О.М., 15 листопада 2022 року в м. Києві, у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
В С Т А Н О В И В
 
У грудні 2021 року представник АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 28759,89 грн, з яких: 22568,78 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6191,11 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.
В обґрунтування позовних вимоги представник позивача посилався на те, що 14 липня 2016 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору без номеру та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у анкеті-заяві.
У зв'язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість.
Позивач просив суд суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 28759,89 за кредитним договором без номеру від 14 липня 2016 року.
 
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишено без задоволення.
Рішення суду мотивовано недоведеністю позивачем укладення кредитного договору з відповідачем, а саме видачі картки та коштів по ній. Крім того, позивачем не було надано підписаних Умов та Правил надання банківських послуг, Умов надання банківських послуг та Правил користування банківською карткою, а тому були відсутні підстави вважати, що позивачем було дотримано  вимог щодо повідомлення відповідача умов кредитування та узгодження з останньою саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
 
Не погодилось із вказаним рішення суду АТ «Акцент-Банк», представником подано апеляційну скаргу, в якій він посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що відповідач під розпис підтвердила факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг та зобов`язання в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті банку.
Зазначає, що банком було надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого був факт підписання сторонами кредитного договору. Своїм підписом відповідач підтвердила факт виконання банком усіх переддоговірних формальностей, щодо яких було застереження у чинному на той час законодавстві ,в тому числі й постанові правління НБУ №168 від 10 травня 2017 року і саме це було доказом обізнаності позичальника з усіма умовами кредитування на момент підписання кредитного договору.
Звертає увагу, що позичальник отримала кредитну картку та скористалася кредитними коштами, тобто погодилась з умовами, що діяли на момент зняття коштів а тому і повинна сплачувати процентну ставку.
  На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.
 
У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
По суті спірних правовідносин апеляційним судом встановлено, що 14 липня 2016 року ОСОБА_1 була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банк».
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами банку, зобов`язався їх виконувати.
На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав розрахунок заборгованості за договором №Б/Н від 14 липня 2016 року, копію Анкети-заяви підписаної відповідачем 14 липня 2016 року, Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк» розміщених на сайті: www.privatbank.uaу розділі «Умови та правила», Витяг з тарифів Банку  /а.с-5-6,7,8-13/.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 28759,89 грн, з яких: 22568,78 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6191,11 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.
До позовної заяви позивачем долучено розрахунок заборгованості, з якого вбачаються обставини використання відповідачем платіжної карти, списання процентів за користування кредитом, баланс по карті станом на листопад 2021 року - заборгованість 28759,89 грн /а.с.5-6/.
 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно із ч.1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
За ч.3 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Закон України «Про споживче кредитування» був прийнятий 15 листопада 2016 року, а набрав законної сили 10 червня 2017 року.
Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №342/180/17 (провадження №14-131цс19) у постанові від 03 липня 2019 року з аналогічних правовідносин зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
 
В силу ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється  засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненнями чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
В порядку ч.ч.1,4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Судом встановлено, що 14 липня 2016 року відповідачем підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, в якій містяться відомості про її персональні дані, також нею була надана фотокопія паспорту. З копії анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та паспорту споживчого кредитування вбачається, що вона не містить будь-яких даних про суму кредиту чи встановлення кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Тобто вказана анкета-заява не містить ніяких даних щодо обрання відповідачем певних банківських послуг, крім особистих даних та підпису відповідача.
Так, відповідач зазначила про знайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг, тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті. Разом з тим, умов про строк кредитування, відповідальність, розмір процентної ставки та інших обов`язків анкета-заява не містить. А витяг з визначенням умов кредитування не містить підпису відповідача.
Виходячи  з наведених положень чинного законодавства договір про надання споживчого кредиту повинен укладатися у письмовій формі, в ньому мають бути визначені, зокрема, сума кредиту, детальний розпис сукупної вартості кредиту, річна відсоткова ставка за кредитом, дата видачі кредиту та ін. При цьому, забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту умов кредитування.
Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Відповідно і обставини доведення до споживача всіх обов`язкових умов споживчого кредиту також покладається на кредитодавця.
Посилання позивача на Закон України «Про споживче кредитування» не можуть бути прийняті до уваги, так як вказаний закон був прийнятий та набрав чинності після дати укладення між сторонами у справі кредитного договору.
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та з Умов та Правил розуміла відповідач, ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, а також те, що вказані документи на момент їх підписання взагалі містили умови щодо отримання кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, інших нарахувань, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Відтак відсутні підстави вважати, що при укладенні договору банк дотримався вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Отже, «Умови і Правила обслуговування фізичних осіб в А-Банку» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, не можуть бути застосовані для цілей вирішення цього спору.
А отже в даній справі позивачем не надано доказів на підтвердження обставин узгодження з відповідачем у письмовому вигляді умов надання кредиту, відсутнє як визначення суми кредиту, дата надання кредиту, розмір процентів за користування ним та сукупна вартість таких банківських послуг.  
Таким чином, слід погодитись з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем обставин задоволення заяви відповідача про відкриття поточного рахунку, надання платіжного інструменту, надання кредитних коштів та невиконання обов`язку щодо їх повернення. 
Відповідно до даних, наведених позивачем у розрахунку, відповідач має  заборгованість перед банком за кредитом станом на 05 листопада 2021 року в розмірі 28759,89 грн, з яких: 22568,78 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6191,11 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.
З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що він здійснений за період з 14 липня 2016 року по 05 листопада 2021 року, процентна ставка застосована до поточної заборгованості у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а на прострочену заборгованість 93,5 %. Однак, як вже вказано вище, розмір процентів не був узгоджений з відповідачем належним чином, а отже і нарахування  позивачем відповідної  заборгованості не є обґрунтованим.
Щодо суми основної заборгованості, то наданий позивачем розрахунок не підтверджує обставини надання кредиту відповідачу та наявність кредитних правовідносин, оскільки не містить даних про видачу кредитних коштів, за якою карткою зроблено цей розрахунок. Даний розрахунок не є випискою по особовому рахунку, він не містить записи про операції, здійснені протягом операційного дня, не є регістром аналітичного обліку та не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій. Вказаний розрахунок містить підпис представника, яким була подана позовна заява, що свідчить про те, що він є процесуальним, а не бухгалтерським документом. Таким чином, даний розрахунок заборгованості не є належним, допустимим та достатнім доказом наявності заборгованості відповідача перед позивачем. 
На стадії апеляційного перегляду справи, а саме при зверненні з апеляційною скаргою, позивачем була долучена копія виписки по рахунку, однак клопотання про приєднання її до матеріалів справи із зазначенням поважності причин неподання цього доказу до суду першої інстанції не подано. Тому, керуючись положеннями ч.ч.1, 3 ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд не приймає вказаний доказ до уваги, так як він поданий з порушенням порядку встановленого процесуальним законом. 
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача сум, які визначені як заборгованість за кредитним договором. 
Судом першої інстанції надана вірна оцінка доказам, що були предметом дослідження в судовому засіданні суду першої інстанції, ним повно і об`єктивно з`ясовані дійсні обставини справи, перевірені доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким надана належна правова оцінка. Оскаржуване рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.            
 
Враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що понесені позивачем судові витрати на цій стадії розгляду справи компенсації не підлягають.  
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - залишити без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 В.А. Нежура
 
                                                                                                            Н.В. Поліщук