Ухвала    
13 березня 2023 року
м. Київ
справа № 2-2370/12
провадження № 61-2483ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Горбача Сергія Федоровича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07 серпня 2020 року задоволено подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Горбача С. Ф. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2020 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Горбача С. Ф. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника                               ОСОБА_1 за межі України у справі за позовом                             ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором                   позики - визнано неподаною та повернуто заявнику.
У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду 
від 30 листопада 2020 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу для продовження розгляду до апеляційного суду.
Оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції ухвалено 30 листопада
2020 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 
01 грудня 2020 року. Отже,останнім днем на касаційне оскарження було 
30 грудня 2020 року. 
22 лютого 2023 року заявником подано касаційну скаргу на зазначене судове рішення. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2020 року апеляційну скаргу                                        ОСОБА_1  на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 26 червня 2020 року залишено без руху, і надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення особі, яка подала апеляційну скаргу.
Копію ухвали Київського апеляційного суду направлено на адресу представника заявника 09 жовтня 2020 року.
11 листопада 2020 року секретарем судового засідання здійснено телефонограму представнику заявника щодо надання електронної адреси скаржника чи його представника для направлення вказаної ухвали.
12 листопада 2020 року копію ухвали Київського апеляційного суду 
від 09 жовтня 2020 року направлено на електронну адресу представника скаржника.
20 листопада 2020 року поштовий конверт про направлення ухвали повернуто у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою.
Суд апеляційної інстанції врахував також, що відомості про іншу адресу для листування у матеріалах справи відсутні.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про повернення апеляційної скарги.
Заявник звернулася до суду касаційної інстанції через два роки з моменту постановлення ухвали суду апеляційної інстанції.
Згідно вимог частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:
1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;
2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
ОСОБА_1 не навела обставин, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, внаслідок чого вона безпідставно пропустила строк на касаційне оскарження судового рішення.
Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь 
у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.
Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.
У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» ).
Колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано через два роки після ухвалення ухвали Київського апеляційного суду від 30 листопада 
2020 року, підстави, якими заявник обґрунтовує причин пропуску процесуального строку, встановленого законом, не вказують на наявність обставин непереборної сили.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.
Керуючись статтями 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою                                       ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Горбача Сергія Федоровича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     С. Ф. Хопта
 
        Є. В. Синельников
 
        В. В. Шипович