ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/5876/20                Головуючий суддя І інстанції Федорова О.В.
Провадження № 22-ц/818/160/23        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи щодо стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - 1/4, на двох дітей - 1/3, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2023 року                                                                               м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії  Бурлака І.В., Мальований Ю.М.,
за участю секретаря судового засідання Волобуєв О.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Максимова Миколи Ігоровича на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2022 року, у справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу,-

в с т а н о в и в:
Боржник ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Максимова М.І. звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.10.2020 року, виданого за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08.10.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з божника витрати зі сплати судового збору.
Заява мотивована тим, що насправді дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з кінця грудня 2019 року по середину січня 2022 року мешкав не з матір`ю, а разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Лише з середини січня 2022 року дитина проживає з матір`ю ОСОБА_2 .
Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15 лютого 2022 року Заяву представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Максимова М.І. про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.10.2020 року залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Максимов М.І. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить ухвалу скасувати, ухвалити судове рішення про скасування судового наказу про стягнення аліментів від 16.10.2020 року.
Скарга мотивована тим, що при видачі судового наказу суду не було відомо про те, що ОСОБА_3 - син ОСОБА_2 та ОСОБА_1 фактично та на постійній основі проживає разом з батьком - ОСОБА_1 за адресом: АДРЕСА_1 .
Вказує, що дані істотні обставини були відомі ОСОБА_2 , отже її дії варто розцінювати як недобросовісність та як зловживання своїми правами.
Зазначає, що при видачі удового наказу суд помилково виходив з того, що дитина проживає разом з матір`ю, а тому фактично не перевірив місце проживання дитини.
Зважаючи на те, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 проживає з батьком, що підтверджено належними доказами, то заявник не вбачає підстав виникнення у ОСОБА_2 безспірного права грошової вимоги права на стягнення аліментів.
Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за участі представника ОСОБА_1  - адвоката Максимов М.І., за відсутності інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду. 
Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у зв`язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив із того, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки ці обставини були відомі на час розгляду справи, що не заперечується заявником за змістом його заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.
Згідно п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо  наявні обставини, передбачені частиною першою статі  186 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.170 ЦПК України передбачено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини 1 статті 161 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 8 ст. 170 ЦПК України судовий наказ може бути переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу цього Кодексу (перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами). Однак, підставою для такого перегляду можуть бути істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою (про перегляд рішення), на час розгляду справи.
Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставами для такого перегляду є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Відповідно до ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Способи виконання батьками обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини встановлені ст.181СК України та, відповідно, визначаються за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16.10.2020 Фрунзенським районним судом м. Харкова (суддя Мартинова О.М.) винесено судовий наказ у справі № 645/5876/20, провадження №2-н/645/1874/20 за яким стягнуто зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08.10.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 210 (двісті десять) грн. 20 (двадцять) коп.
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, та існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення ( постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/10129/17 від 22 січня 2019 року (пункт 26)).
Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (див. зазначену постанову у справі № 127/10129/17 (пункти 27, 28)).
Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/819/18 від 14 квітня 2021 року (пункт 38)).
Таким чином, нововиявленими обставинами за своєю суттю є фактичні дані, що в установленому законом порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення (частина друга статті 423 ЦПК України).
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
На відміну від нововиявлених обставин, нові обставини, тобто обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою у цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новим обставинами. За аналогією не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами нові докази.
Звертаючись з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 зазначив, що такими обставинами є той факт, що їх дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з кінця грудня 2019 року по середину січня 2022 року мешкав разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , та лише з середини січня 2022 року дитина проживає з матір`ю ОСОБА_2 ..
На підтвердження вказаних обставин заявником надано до суду: акт про фактичне проживання особи від 31.10.2021 року підписаний сусідами ОСОБА_1 ; розписки від 28.10.2020 року цивільної дружини та матері ОСОБА_1 про проживання дитини ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 ; виписку № 2717 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який знаходився на лікуванні у КНП "Міська клінічна дитяча лікарня № 16" з 25.11.2020 року по 04.12.2020 року, в якій зазначена адреса мешкання дитини: АДРЕСА_1 .
Крім того, за клопотанням представника боржника судом першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_4 , який пояснив, що він товаришує зі ОСОБА_1 та приблизно тричі на тиждень приходить до нього додому. Свідок наголосив, що син ОСОБА_1 . ОСОБА_3 весь минулий рік мешкав з батьком. У січні 2022 року мати дитини його забрала до себе та не надає можливості батькові бачити дитину.
З копії паспорту стягувача ОСОБА_2 вбачається, що вона з 03.08.2004 зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 6 на звороті).
Як вбачається з матеріалів справи згідно довідки від 08.10.2020 з Реєстру територіальної громади м. Харкова малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою проживання матері ОСОБА_2 у АДРЕСА_3 (а.с. 11, 14).
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у зв`язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, правильно виходив із того, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані заявником обставини за змістом його аргументації - не є нововиявленими для заявниці у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, оскільки вона про це не могла не знати. 
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, та зводяться до власного тлумачення заявницею положень процесуального закону.
Інші доводи апеляційної скарги тотожні доводам позовної заяви, що були в повній мірі розглянуті судом першої інстанції та його правильних висновків не спростовують.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що вищевказані докази, акти та показання свідків, які були надані боржником на підтвердження нововиявлених обставин у розумінні ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 01.12.2033 № 1382-IV не є належними доказами для підтвердження місця проживання чи перебування дитини ОСОБА_3 разом з батьком - ОСОБА_1 , оскільки такі відомості згідно вказаної норми матеріального права на день видачу судом наказу про стягнення - мають підтверджуватися відповідною довідкою про реєстрацію місця проживання - документом, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи, або паспортом громадянина України.
Саме такі належні документи, інформаційну довідку щодо дитини та паспорт матері, які підтверджують місце проживання дитини ОСОБА_3 разом з його матір`ю ОСОБА_2 , були отримані судом на день видачи судового наказу. Той факт, що згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 08.10.2020 у ньому були відсутні відомості про реєстрацію заявниці ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3 висновку суду про спільне проживання дитини ОСОБА_3 разом із матір`ю ОСОБА_2 , оскільки у вказаній довідці є примітка про те, що Реєстр територіальної громади міста Харкова знаходиться у стані формування (а.с. 15).
Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Максимова Миколи Ігоровича залишити без задоволення.
Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 06 березня 2023 року.
Головуючий                                                                                         В.Б. Яцина.

Судді колегії                                                                                         І.В. Бурлака. 

                                                                               Ю.М. Мальований.