Номер провадження: 22-ц/813/1835/23 
Справа № 504/1230/20
Головуючий у першій інстанції Барвенко В.К
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В., 
за участю секретаря судового засідання: Власенко С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олсідз Інвест Україна» на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 липня 2021 року про закриття провадження в частині позовних вимог по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олсідз Інвест Україна» до Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень сесії сільради, визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

                        В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року представник ТОВ «Олсідз Інвест Україна» звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області до Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з позовом про визнання протиправними та скасування рішень сесії сільради, визнання договору купівлі-продажу недійсним, в якому просив суд:
визнати протиправним та скасувати рішення сесії Визирської сільської ради від 21.08.2019 року № 61/ІІІ-VII «Про передачу в довгострокову оренду на конкурентних засадах (земельних торгах) ТОВ «ОЛСІДЗ ІНВЕСТ Україна», земельних ділянок площею 1,7773 га (кадастровий номер 5122780500:01:004:0048) та 2.0 га (кадастровий номер 5122780500:01:004:0049), цільове призначення землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) землі запасу сільськогосподарського призначення, які розташовані на території с. Визирка Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області, в частині ненадання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га, кадастровий номер 5122780500:01:004:0049, безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Визирської сільради Лиманського району Одеської області ОСОБА_1 ;
визнати протиправним та скасувати рішення сесії Визирської сільської ради № 107/IV-VII від 11.09.2019 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, передачу земельних ділянок безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території села Визирка Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області громадянам України ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 » в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, передачу земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 5122780500:01:004:0049, безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 ;
визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 5122780500:01:004:0049 від 13.01.2020 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Марченко О.М.;
застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу земельної ділянки, шляхом скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 5122780500:01:004:0049, за ОСОБА_2 ;
застосувати наслідки скасування рішення сесії Визирської сільської ради № 107/IV-VII від 11.09.2019 року, шляхом скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 5122780500:01:004:0049, за ОСОБА_1 та поновлення реєстрації права власності на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 5122780500:01:004:0049, за Визирською сільською радою Лиманського району Одеської області. 
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 липня 2021 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «Олсідз Інвест Україна» до Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області, ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення сесії Визирської сільської ради від 21.08.2019 року № 61/ІІІ-VІІ «Про передачу в довгострокову оренду на конкурентних засадах (земельних торгах) ТОВ «Олсідз Інвест Україна» земельних ділянок площею 1,773 га (кадастровий номер 5122780500:01:004:0048) та 2,0 га (кадастровий номер 5122780500:01:004:0049), цільове призначення «землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) землі запасу сільськогосподарського призначення, що розташовані на території с. Визирка Лиманського району Одеської області» в частині ненадання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га (кадастровий номер 5122780500:01:004:0049) безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території с. Визирка Лиманського району Одеської області ОСОБА_1 . Роз`яснено позивачеві, що спір в цій частини позовних вимог віднесений до юрисдикції адміністративного суду.
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 липня 2021 року ТОВ «Олсідз Інвест Україна» у задоволені позовних вимог повністю відмовлено.  
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ТОВ «Олсідз Інвест Україна» подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 липня 2021 року скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. 
Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання, призначене на 21.02.2023 року на 14.00 год., не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяв про неможливість прийняття участі у розгляді справи в режимі відео-конференції або про відкладення розгляду справи не подали.
Представник ТОВ «Олсідз Інвест Україна» адвокат Іващенко А.П, приймаючи участь у судовому засіданні 14.03.2023 року о 14.00 год. в режимі відео-конференції не заперечувала проти розгляду справи без присутності відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та у присутності в залі суду представника Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області.
Представник Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області, будучи присутнім залі суду в судовому засіданні 14.03.2023 року о 14.00 год., не заперечував проти розгляду справи без присутності відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Оскільки поважність причин неявки судом апеляційної інстанції не встановлена, приймаючи до уваги, що апелянт реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, а ОСОБА_2 – у відзиві на апеляційну скаргу, а також, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, колегія суддів вважає, що спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. 
Отже, розгляд апеляційним судом справи у відсутності сторін при таких обставинах не є порушенням їхніх прав щодо забезпечення участі в судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові  Верховного Суду у справі № 361/8331/18. 
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «Олсідз Інвест Україна» до Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області, ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення сесії Визирської сільської ради від 21.08.2019 року № 61/ІІІ-VІІ «Про передачу в довгострокову оренду на конкурентних засадах (земельних торгах) ТОВ «Олсідз Інвест Україна» земельних ділянок площею 1,773 га (кадастровий номер 5122780500:01:004:0048) та 2,0 га (кадастровий номер 5122780500:01:004:0049), цільове призначення «землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) землі запасу сільськогосподарського призначення, що розташовані на території с. Визирка Лиманського району Одеської області» в частині ненадання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га (кадастровий номер 5122780500:01:004:0049) безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території с. Визирка Лиманського району Одеської області ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що спір в цій частини позовних вимог віднесений до юрисдикції адміністративного суду.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:
- 26.07.2019 року позивач звернувся до Визирської сільської ради з заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації, кадастровий номер 5122780500:01:004:0049, площею 2,0 га.;
- 23.08.2019 року відповідач своїм листом надіслав витяг з рішення Визирської сільської ради про відмову позивачу у наданні дозволу на виготовлення технічної документації. Підставою для відмови стало те, що рішенням Визирської сільської ради від 20.06.2019 року щодо земельної ділянки, кадастровий номер 5122780500:01:004:0049, площею 2,0 га, вже наданий дозвіл ОСОБА_1 на розроблення технічної документації.
Колегія суддів виходить з такого.
Згідно із частиною другою статті 2 КАС (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно з п. п. 1, 2 частини 1 статті 7 КАС України у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
1) адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;
2) публічно-правовий спір - спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
За визначенням пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах  фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.  Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.
Згідно з частиною першою статті 116 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ЗК) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідно до ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Отже, наведеними нормами права встановлено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та визначені органи, уповноважені розглядати ці питання.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово вирішувала питання щодо юрисдикційної належності спору, предметом якого є оскарження рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання або відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Так, у постановах від 21 березня 2018 року (справа № 536/233/16-ц), 24 квітня 2018 року (справа № 401/2400/16-ц), 30 травня 2018 року (справа № 826/5737/16), 19 червня 2018 року (справа № 922/864/17) Велика Палата Верховного суду дійшла висновку про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування, а відмова особі у наданні земельної ділянки, яка висловлена шляхом відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо її відведення, сама по собі не є порушенням цивільного права цієї особи за відсутності обставин, які свідчать про наявність в неї або інших заінтересованих осіб відповідного речового права щодо такої земельної ділянки.
Проект відведення земельної ділянки не визначений законом як підстава набуття права на земельну ділянку і не є правовстановлюючим документом.
Якщо особа звертається до відповідного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідне рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.
Розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.
Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 361/2562/16-а
Встановивши, що підставою для прийняття Визирською сільською радою рішення № 61/III-VII від 21.08.2019 року про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «ОЛСІДЗ ІНВЕСТ УКРАЇНА» у наданні дозволу на виготовлення технічної документації стало те, що рішенням Визирської сільської ради від 20.06.2019 року щодо земельної ділянки, кадастровий номер 5122780500:01:004:0049, площею 2,0 га, вже наданий дозвіл на розроблення технічної документації ОСОБА_1 , і що на час відмови позивачу у наданні дозволу на виготовлення технічної документації рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки не приймалося, суд першої інстанції набув вірного висновку, що:
- отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду);
- відповідач при його винесенні здійснював владні управлінські функції, та реалізовував свої контрольні функції у сфері управління діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.
Враховуючи наведене, суд обґрунтовано закрив провадження у справі в частині зазначених позовних вимог, як таких, що не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, і роз`яснив позивачу, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальність «ОЛСІДЗ ІНВЕСТ УКРАЇНА», код ЄДРПОУ 37176792, до Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області, код ЄДРПОУ 04378669, ОСОБА_6 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , про визнання протиправним та скасування рішення сесії Визирської сільської ради від 21.08.2019 року № 61/ІІІ-VІІ «Про передачу в довгострокову оренду на конкурентних засадах (земельних торгах) ТОВ «ОЛСІДЗ ІНВЕСТ УКРАЇНА» земельних ділянок площею 1,773 га (кадастровий номер 5122780500:01:004:0048) та 2,0 га (кадастровий номер 5122780500:01:004:0049), цільове призначення «землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) землі запасу сільськогосподарського призначення, що розташовані на території с. Визирка Лиманського району Одеської області» в частині ненадання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га (кадастровий номер 5122780500:01:004:0049) безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території с. Визирка Лиманського району Одеської області ОСОБА_1 мають розглядатись за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства.
Доводи апеляційної скарги висновок районного суду не спростовують і зведені лише до незгоди з висновком районного суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини. 
У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних рішень у різних країнах.
Так, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).
У справі «Серявін та інші проти України» зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Ураховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції – без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю «Олсідз Інвест Україна» - залишити без задоволення.
Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 липня 2021 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення. 

Повний текст постанови складений: 14.03.2023 року. 

Головуючий                          О.М. Таварткіладзе 

Судді:                         О.В. Князюк

                                                               А.П. Заїкін