ПОСТАНОВА 
Іменем України

26 січня 2023 року                                                                  м. Кропивницький

справа № 388/729/22
провадження № 22-ц/4809/161/23 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді – Дуковський О. Л., Письменний О. А.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ;
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2022 року (суддя Баранський Д.М.),-
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позових вимог

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14 лютого 2013 року позивачка та відповідач уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 14 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції у Кіровоградській області.
Від шлюбу мають доньок – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Позивачка зазначає, що після народження другої дитини у них з відповідачем почалися проблеми в сімейному житті, а саме мало місце систематичне психологічне насилля з боку відповідача, що проявлялось в образах нецензурною лайкою у присутності дітей, звинуваченнях у неналежному веденні домашнього господарства, при тому, що за наявності двох малолітніх дітей та фінансової можливості, відповідач не забезпечував родину всім необхідним.
Вищезазначені обставини стали причиною звернення ОСОБА_1 до психолога, оскільки від поведінки відповідача страждала не лише вона, а й діти.
Не витримавши психологічного насилля, 27 листопада 2021 року позивачка із дітьми переїхала до власного житла у м. Василівка Запорізької області, а ОСОБА_2 погрожував їй фізичною розправою, що стало причиною звернення до відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області.
Також, позивачкою вже пред`являвся позов про розірвання шлюбу, який за її заявою залишено без розгляду.
У лютому відповідач вмовив її повернутися до нього, стверджуючи про наміри змінити своє ставлення до родини, переглянути погляди на сімейне життя.
Позивачка повіривши чоловікові повернулась до нього, однак жодних змін у його поведінці не відбулось.
Внаслідок чого ОСОБА_1 остаточно прийняла рішення розірвати шлюб із відповідачем, оскільки не має більше бажання терпіти знущання над собою та дітьми, планує будувати своє життя без відповідача, а збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. 
В зв`язку з викладеним звернулась до суду з даним позовом.
Від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило. 

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2022 року позов задоволено; розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 14 лютого 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 3.
       Задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив з того, що шлюб існує лише формально, сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку.
Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.
Скаржник вважає, що Долинським районним судом Кіровоградської області грубо проігноровано норми права, а справу розглянуто з надмірним формалізмом.
              В обґрунтування зазначає, що розгляд справи судом першої інстанції відбувся без його участі, а тому він як учасник справи був позбавлений можливості надати будь-які пояснення по суті справи для спростування обставин, викладених в позові.
       Апелянт стверджує, що всіляко намагається морально підтримувати дружину та допомагати їй у побуті, а розлучення лише призведе до психологічного дискомфорту та емоційного резонансу. Також вказує, що жодних підстав для розірвання шлюбу він не вбачає, а бажання дружини розірвати шлюб суперечить не тільки її інтересам, а також інтересам їх спільних дітей.
       Інші доводи викладені в апеляційній скарзі полягають в незгоді відповідача з оскаржуваним судовим рішенням.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подана відповідачем безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду 10 жовтня 2022 року.
Ухвалою суду від 11 жовтня 2022 року витребувано матеріали даної цивільної справи з суду першої інстанції.
21 жовтня 2022 року з підстав, зазначених в ухвалі Кропивницького апеляційного суду, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху; встановлено строк для усунення недоліків.
Оскільки недоліки апеляційної скарги відповідачем усунуто у встановлений судом строк, 04 листопада 2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки просить залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Вважає рішення суду таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, та з урахуванням фактичних обставин справи. Зазначає, що примирення між сторонами неможливе, як неможливе і примушування збереження шлюбних відносин з відповідачем. Звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про розірвання шлюбу виважене, обдумане та остаточне (а.с.52).
30 листопада 2022 року закінчено підготовчі дії, справу призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 18 січня 2023 року, про що постановлено відповідну ухвалу.
17 січня 2023 року на електронну адресу суду від представника позивача, адвоката Чуприни С.П. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Просить суд врахувати доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (а.с.67-68).

Щодо розгляду справи за відсутності сторін, дати ухвалення судового рішення

       У відповідності до вимог процесуального закону представники сторін на 18 січня 2023 року належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи (а.с. 60,68).
       Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, процесуальним законом надано право суду вирішувати питання про можливість розгляду справи за відсутності сторін, які належним чином повідомлені про розгляд справи, незалежно від причини їх неявки.
За положеннями ч.5 ст.268 ЦПК, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступного.

Обставини справи, встановлені судами

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 14 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції у Кіровоградській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 14 лютого 2013 року зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №3 від 14 лютого 2013 року (а.с.3).
Від шлюбу мають доньок – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6-7).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повному обсязі.
Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя
Встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Згідно із ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 14 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції у Кіровоградській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 14 лютого 2013 року зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №3 від 14 лютого 2013 року (а.с.3).
Від шлюбу мають доньок – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6-7).
Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Позивачка не бажає надалі перебувати в цьому шлюбі, а збереження сім`ї суперечить її інтересам.
Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя.
Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї.
Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Згідно п.10 постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Судом встановлено, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, вказує, що подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. На підставі цього, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, оскільки це відповідатиме волі позивача і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову про розірвання шлюбу, оскільки такий існує формально, докази про можливість збереження сім`ї сторін відсутні, подальше спільне проживання буде суперечити інтересам сторін.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до того, що відповідач не погоджується із розірванням шлюбу із позивачкою, оскільки має на меті зберегти шлюбні відносини. 
Слід зазначити, що незгода відповідача з розірванням шлюбу не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, і не може бути примушений до їх збереження. Доводи сторони про ненадання строку на примирення є необґрунтованими, так як такого клопотання в апеляційній скарзі не заявлено, більш того це є правом суду, а не обов`язком надання строку на примирення сторонам може мати місце за умови, якщо примирення можливе.
Також суд не приймає до уваги посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що Долинським районним судом Кіровоградської області здійснено розгляд справи без його участі, та те, що він був позбавлений надати суду будь-які пояснення по суті справи для спростування обставин.
З матеріалів справи вбачається, що кореспонденція районним судом направлялась ОСОБА_2 за двома адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (а.с.19-20). Зазначена кореспонденція не отримана відповідачем, а повернулась до суду з поштовими відмітками «адресат відсутній».
Згідно відповіді відділу «Центру надання адміністративних послуг» (ЦНАП) Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.14).
В апеляційній скарзі адресою відповідача за якою він зареєстрований та проживає зазначена – АДРЕСА_1 .
За вказаною адресою безпосередньо судом апеляційної інстанції направлялась кореспонденція, яка як і в суді першої інстанції не отримана відповідачем, а повернута з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»(а.с.50-51,63-64).
Враховуючи те, що позов поданий до відповідача за його фактичним місцем перебування, яке він зазначив у своїй апеляційній скарзі, то відсутні підстави для скасування правильного по своїй суті рішення суду першої інстанції в зв`язку з необізнаністю відповідача про розгляд справи в суді першої інстанції.
Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, суд не вправі покладати обов`язку збереження сім`ї на одного з подружжя при наявності на це заперечень іншого. Оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечать її інтересам, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (ст. 51 Конституції України), суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367,368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Швецем Романом Юрійовичем залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2022 року, - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. А. Письменний