Ухвала        
26 грудня 2022 року
м. Київ
справа № 643/11512/19
провадження № 61-12855ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Полякової Вікторії Вікторівни, на рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Житловий кооператив «Ортікон», кредитна спілка «Самопоміч», Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», Харківська міська рада, про усунення перешкод в користуванні власністю, знесення самовільних споруд, відновлення становища яке існувало до порушень, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з указаним вище позовом.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 20 січня 2022 року, позовні вимоги  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення. 
Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2019 року, шляхом зняття заборони ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам проводити будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_1 та облаштування окремого входу в ці приміщення зі сторони вулиці.
Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті постановою Харківського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року, шляхом зняття заборони 
ОСОБА_3 проводити будь-які будівельні роботи за адресою: 
АДРЕСА_1 та облаштування окремого входу в ці приміщення зі сторони вулиці.
19 грудня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Полякова В. В., із застосуванням засобів поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Московського районного суду м. Харкова 
від 12 лютого 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду 
від 20 січня 2022 року, у якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, за результатами розгляду справи ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.
Касаційна скарга подана до суду касаційної інстанції з пропуском строку на касаційне оскарження.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо 
в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється 
з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу. 
У клопотанні, наданому разом із касаційною скаргою, представник 
ОСОБА_1 - адвокат Полякова В. В., порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження. Посилається на те, що повний текст постанови Харківського апеляційного суду від 20 січня 2022 року було складено 26 січня 2022 року та направлено учасникам справи 07 лютого 
2022 року, проте у зв`язку з введенням 24 лютого 2022 року на території України правового режиму військового стану позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також адвокат Полякова В. В. були вимушені залишити свої постійні місця проживання, відповідно були позбавлені можливості звернутися до суду з касаційною скаргою у встановлений законом строк.
Крім того, посилається на те, що всі документи у зазначеній справі були залишені адвокатом Поляковою В. В. за офіційним місцем її роботи 
в м. Харкові, до якого остання повернулась лише 29 листопада 2022 року.
Також посилається на те, що її довірителька - ОСОБА_1 перебуває за межами території України з липня 2022 року як біженка.
Зазначені адвокатом Поляковою В. В. обставини та надані на їх підтвердження докази безумовно не свідчать про поважність пропуску строку на касаційне оскарження з огляду на наступне.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст постанови Харківського апеляційного суду від 20 січня 2022 року складено 
26 січня 2021 року та оприлюднено 31 січня 2021 року, а воєнний стан введено на території Держави 24 лютого 2022 року.
Доводи адвоката Полякової В. В. стосовно перебування її та і її довірительки поза межами м. Харкова Верховним Судом не приймаються до уваги, оскільки вказані обставини не підтверджені наданими належними доказами та можуть свідчити про штучне продовження строку на касаційне оскарження судового рішення, пропущеного на доволі значний строк.
Крім цього, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що апеляційним судом було порушено порядок вручення заявнику копії цього судового рішення, передбачений статтею 272 ЦПК України, як і доказів на підтвердження дати отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, до касаційної скарги також не додано.
При цьому, як ОСОБА_1 так і її представник - адвокат Полякова В. В., повинні були цікавитися рухом справи, так як апеляційна скарга на рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2021 року була подана, зокрема, саме ОСОБА_1 , а згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Учасник судового процесу зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), можливість поновлення строків оскарження судових рішень не є необмеженою, оскільки сторони 
в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).
Верховний Суд звертає увагу адвоката Полякової В. В., що зі змісту супровідного листа Харківського апеляційного суду від 07 лютого 2022 року також неможливо встановити дату отримання повного тексту оскаржуваної постанови Харківського апеляційного суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року 
у справі № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22) викладено такі правові висновки: «введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану 
в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку».
Враховуючи те, що останній день перебігу процесуального строку на звернення до суду з касаційною скаргою в цій справі припав на період повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, ця обставина могла унеможливити дотримання такого строку заявником за умови надання нею до суду належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на звернення до суду, та могла б бути визнаною поважною причиною для поновлення процесуального строку.
Таким чином, на підтвердження наведених обставин пропуску строку заявник має надати відповідні докази в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту, довідка із суду, поштового відділення зв`язку тощо, або навести інші підстави з відповідними доказами.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений судом строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані судом неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження 
у справі на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про 
що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Визнати наведені представником ОСОБА_1 - адвокатом Поляковою Вікторією Вікторівною, підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Полякової Вікторії Вікторівни, на рішення Московського районного суду 
м. Харкова від 12 лютого 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 січня 2022 року залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  Д. Д. Луспеник