ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 січня 2023 року	  м. Одеса	Справа № 916/2675/22	

Південно-західний  апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Ярош А.І.,
Суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" 
на ухвалу  Господарського суду Одеської області від 26.10.2022 року, суддя в І інстанції Літвінов С.В., про повернення позовної заяви
у справі     № 916/2675/22
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" 
до Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА"
про зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" про повернення в натурі безпідставно набутого майна, витребування майна, зобов`язання ТОВ "МІТРІДАТ ОДЕСА" повернути майно відповідачу, у фактичне володіння ТОВ "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС".
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.10.2022р. позовну заяву ТОВ "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС"  залишено без руху та запропоновано позивачу в п`ятиденний термін з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху надати суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, яка має містити: належний документ, який підтверджує надіслання відповідачу копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення та номером поштового відправлення на юридичну адресу Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА". Крім того, позивач не зазначив об`єкт спірних правовідносин.
21.10.2022 року позивач надав до суду заяву про усунення недоліків (вх. 23408/22), відповідно до якої був наданих опис поштового відправлення до відповідача з відміткою про номером поштового відправлення.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.10.2022 повернуто позовну заяву від 11.10.2022р. за вх.№2767/22 ТОВ "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС"     до   ТОВ "МІТРІДАТ ОДЕСА" про повернення в натурі безпідставно набутого майна, витребувати мано, зобов`язати ТОВ "МІТРІДАТ ОДЕСА" повернути майно відповідачу, у фактичне володіння Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС".
Ухвала суду мотивована тим, що позивач в резолютивній частині позовної заяви та заяви про усунення недоліків позовної заяви не зазначив яке саме майно повинно бути повернуто як безпіставно набуте, витребувано та повернуто у фактичне володіння. 
Враховуючи вищевикладене, суд не прийняв заяву про усунення недоліків до позовної заяви.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ТОВ "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та прийняти постанову про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з новим автоматизованим розподілом справи між суддями.                    
Скаржник вважає оскаржувану ухвалу такою, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки позивач згідно заяви про усунення недоліків від 20.10.2022р. та відповідно до ч.1 ст .162 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) виклав свої вимоги щодо предмета спору та їх обгрунтування. 
Позивач вважає, що чітко зазначив матеріально-правовий об`єкт та об`єкт спірних правовідносин, який позивач витребовує - це "ЛОМ МІДНОГО ДРОТУ" вагою у 20000 Кг нетто на 20 палетах. У заяві позивача ніде не йдеться про якесь інше майно ніж "Лом мідного дроту" вагою 20 000 кг нетто. До заяви надані усі документи про право власності позивача на Товар - майно, а саме на "Лом мідного дроту" вагою у 20 000 кг.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник також зазначає, що суд першої інстанції не надав позивачу право на захист, не надав позивачу право протягом усього часу розгляду справи змінити предмет позову (ч. 2 ст. 31 ЦПК) та не надав позивачу право на захист своїх прав згідно ст.16, 391, 1212,1213 ЦК України.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 1 статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом (частина 2 статті 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
Відповідно до частини 1 статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд, приймаючи дану ухвалу, посилався на те, що позивач в резолютивній частині позовної заяви та заяви про усунення недоліків позовної заяви не зазначив яке саме майно повинно бути повернуто як безпіставно набуте, витребувано та повернуто у фактичне володіння.
Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.
Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. 
Згідно з частинами 1, 3, 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
Як зазначалось вище та встановлено на підставі наявних матеріалів справи судом апеляційної інстанції, ТОВ "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" звернулося до суду з вимогою про повернення в натурі безпідставно набутого майна, витребування майна, зобов`язання ТОВ "МІТРІДАТ ОДЕСА" повернути майно у фактичне володіння ТОВ "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС".
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.10.2022р. позовну заяву ТОВ "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" залишено без руху та запропоновано позивачу в п`ятиденний термін з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху надати суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, яка має містити: належний документ, який підтверджує надіслання відповідачу копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення та номером поштового відправлення на юридичну адресу Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА". Крім того, позивач не зазначив об`єкт спірних правовідносин.
На виконання вимог цієї ухвали, 21.10.2022 року позивач надав до суду заяву про усунення недоліків (вх. 23408/22), в якій просив суд, зокрема, винести рішення про повернення в натурі безпідставно набутого майна, витребування майна, зобов`язання ТОВ "МІТРІДАТ ОДЕСА" повернути майно у фактичне володіння ТОВ "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС"
Таким чином, позивач у позовній заяві та у заяві, поданій на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, на власний розсуд, обґрунтував подання позову та визначив предмет позову, який являє, на його думку, собою одночасно спосіб захисту порушеного права. 
Саме цей спосіб захисту порушеного права суд попередньої інстанції і мав перевірити та надати йому належну оцінку під час розгляду справи по суті.
Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із принципів господарського судочинства є диспозитивність, суть якого визначена у статті 14 цього Кодексу та полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.
Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу (частина 3 статті 45 ГПК).
  Пунктом 2 частини другої статті 46 ГПК України визначено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з частиною третьою цієї ж статті ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.
Отже, визначені наведеними нормами ГПК України права, що належать тільки позивачу, певним чином визначають диспозитивність господарського процесу. Принцип диспозитивності у господарському процесі означає, що процесуальні правовідносини виникають, змінюються і припиняються за ініціативи безпосередніх учасників спірних матеріальних правовідносин, які мають можливість за допомогою господарського суду розпоряджатися процесуальними правами і спірним матеріальним правом.
При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.
За змістом ч.1 п.4 ст.237 ГПК України, при ухваленні рішення суд вирішує такі питання: чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.
Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19).
Отже, попри обов`язок суду вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу (подібні висновки, викладені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.03.2019 у справі № 908/1165/17, від 06.11.2019 у справі № 909/51/19, від 25.03.2020 у справі № 5023/1123/12).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Кутіч проти Хорватії" (Kutiс v. Croatia), заява № 48778/99).
Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним" (рішення у справі "Белле проти Франції" (Bellet v. France) від 04.12.1995). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа "повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права" (рішення у справі "Белле проти Франції" (Bellet v. France) від 04.12.1995 та "Нун`єш Діаш проти Португалії"  (Nunes Dias v. Portugal)  від 10.04.2003).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії" (Perez de Rada Cavanilles v. Spain) від 28.10.1998.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що незгода суду першої інстанції зі змістом прохальної частини позовної заяви та заяви про усунення недоліків, не є у розумінні ст. 174 ГПК України підставою для повернення позовної заяви, як такої, що подана без додержання вимог, викладених у ст. 162 ГПК України.
Отже, повертаючи позов з підстав невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції зазначеного до уваги не взяв. Отже, ухвала господарського суду Одеської області від 12.04.2021 є такою, що не відповідає наведеним положенням законодавства, тому підлягає скасуванню, апеляційна скарга - задоволенню, а справа - направленню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Оскільки суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись статтями 253, 269, 270, 275, 280-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" задовольнити.
Ухвалу господарського суду Одеської області від 26 жовтня 2022 року у справі                   № 916/2675/22 скасувати.
Справу № 916/2675/22 передати до Господарського суду Одеської області на стадію  вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                      А.І.  Ярош

Судді                                                                              Г.І. Діброва

                                                                                       Н.М. Принцевська