ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

27 лютого 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 745/163/22
Головуючий у першій інстанції - Смаль І. А.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/185/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Скрипки А.А.
суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.
секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:
позивач: Орган опіки та піклування Сосницької селищної ради Чернігівської області в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
третя особа: Служба у справах дітей Сосницької селищної ради Чернігівської області 

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Органу опіки та піклування Сосницької селищної ради Чернігівської області на рішення Сосницького районного суду Чернігівської області у складі судді Смаль І.А. від 14 вересня 2022 року, місце ухвалення рішення смт. Сосниця, дата складання повного тексту рішення - 21 вересня 2022 року, у справі за позовом Органу опіки та піклування Сосницької селищної ради Чернігівської області в інтересах дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Служба у справах дітей Сосницької селищної ради Чернігівської області,

                          В С Т А Н О В И В:

У травні 2022 року Орган опіки та піклування Сосницької селищної ради Чернігівської області в інтересах дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, в якому просив: позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; у разі позбавлення батьківських прав передати дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Органу опіки та піклування Сосницької селищної ради. В обґрунтування вимог заявленого позову позивач вказував, що відповідачі вживають спиртні напої, їх поведінка є аморальною,  вони вчиняють сварки та бійки у  присутності дітей, що має негативний вплив на їх розвиток. Позивач у позові посилається на висновок Органу опіки та піклування Сосницької селищної ради, та вважає за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та позбавити відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 

Рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області від 14.09.2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування Сосницької селищної ради в інтересах дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав. При цьому, судом попереджено ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судом попереджено ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Покладено на Орган опіки та піклування Сосницької селищної ради контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов`язків відносно дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Покладено на Орган опіки та піклування Сосницької селищної ради контроль за виконанням ОСОБА_4 батьківських обов`язків відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 

В апеляційній скарзі Орган опіки та піклування Сосницької селищної ради Чернігівської області просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 14.09.2022 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 14.09.2022 року підлягає скасуванню, як необґрунтоване, ухвалене судом із порушенням норм процесуального і матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають істотне значення для вирішення справи. В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що факт систематичного та надмірного вживання відповідачами алкогольних напоїв та здійснення неналежного догляду за дітьми протягом багатьох років підтверджується документами, наданими до матеріалів справи, та показаннями свідків, але суд першої інстанції не прийняв до уваги вказані докази. Доводи апеляційної скарги стверджують, що всі зацікавлені органи і служби проводили роботу з даною сім`єю, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, але проведена робота доводить незмінність відношення батьків до ситуації, свідомого нехтування ними прав дітей та своїх обов`язків. Доводи апеляційної скарги вказують, що ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення від 14.09.2022 року унеможливлює забезпечення умов та гарантування безпеки дітей, одночасно із проявами жорстокості та насилля відносно них з боку відповідачів. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суду першої інстанції були надані докази фактів жорстокого поводження з дітьми з боку відповідачів, проте, суд першої інстанції не розцінив дані факти, як такі, що становлять реальну загрозу для дітей, та не прийняв до уваги показання свідків з даного приводу. На думку апелянта, є безпідставним висновок суду першої інстанції відносно того, що необхідно надати можливість відповідачем та дітям налагодити їх родинні відносини. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції провів опитування дітей в присутності їх батьків, які вчиняли відносно дітей психологічне та фізичне насилля, жорстоко поводилися з ними, і тому вказане опитування дітей не може бути об`єктивним. Апелянт вважає, що ухваливши оскаржуване рішення про відмову у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції надав перевагу правам батьків над правами дітей, зазначивши, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду даної справи (а.с.169-172), не з`явились. В апеляційній скарзі апелянт Орган опіки та піклування Сосницької селищної ради Чернігівської області, просив розглядати справу за відсутності представника Органу опіки та піклування.
Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.  

Відповідно до положень ч.5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
За даних обставин, датою прийняття даної постанови апеляційним судом є 27.02.2023 року. 

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що відповідач ОСОБА_3 є матір`ю дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; відповідач ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження: Серія НОМЕР_1 від 03.09.2008 року та Серія НОМЕР_2 від 04.07.2012 року (а.с.6,7).
Згідно    повідомлення   Комунального   закладу   ''Сосницький навчально-реабілітаційний центр'' Чернігівської обласної ради від 25.07.2022 року №01-21/114 (а.с.72), 24.06.2022 року дітей було тимчасово переміщено та розміщено за адресою: с.Ракош, Хустського району, Закарпатської області, дитячий оздоровчий табір ''Шаяни''.   
Відповідно до наказу №19 від 13.10.2009 року та наказу №10 від 18.03.2013 року (а.с.11), взято на облік служби у справах дітей Сосницької РДА Чернігівської області дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як таких, що опинились у складних життєвих обставинах. 
Наказом №51 від 05.02.2021 року служби у справах дітей Сосницької селищної ради (а.с.12), взято на облік дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які опинилися у складних життєвих обставинах. 

До позовної заяви Органом опіки та піклування Сосницької селищної ради Чернігівської області в обґрунтування вимог заявленого позову додано: копії актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї відповідачів, датовані 08.07.2009 року, 26.05.2010 року, 01.06.2011 року, 23.11.2012 року, 26.01.2015 року, 26.10.2016 року, 08.04.2020 року (а.с.14-20); копію повідомлення фельдшера Малиш В.І. від 20.05.2010 року (а.с.13), копію доповідної записки лікаря-педіатра від 21.11.2012 року (а.с.24), копії повідомлень Сосницького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Сосницької РДА від 18.02.2013 року та від 27.01.2015 року про сім`ю відповідачів (а.с.22,23).
22.04.2022 року комісія служби у справах дітей Сосницької селищної ради провела обстеження умов проживання дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які перебувають в складних життєвих обставинах, про що складено відповідний акт (а.с.21). У вказаному акті зазначено, що комісія  встановила незадовільні умови проживання. Для виховання та розвитку дітей наступні умови: один диван на двох дітей та маленький столик, на якому лежать шкільні книжки. Батьки зловживають алкогольними напоями. Діти перебувають в КЗ "Сосницький навчально-реабілітаційний центр" на цілодобовій формі перебування. Додому діти їздять тільки на вихідні, святкові та канікулярні дні. На момент обстеження батьки перебували в стані алкогольного сп`яніння.
З висновку Органу опіки та піклування Сосницької селищної ради, який затверджено рішенням №77 від 25.04.2022 року виконавчого комітету Сосницької селищної ради Чернігівської області, вбачається доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно дітей  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.42,43).
З протоколу №3 засідання комісії з питань захисту прав дітей Сосницької селищної ради від 25.04.2022 року вбачається, що питання стану виконання батьківських обов`язків неодноразово розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини: 02.11.2021 року, протокол №19 та 24.01.2022 року, протокол №1. В даному протоколі зазначено, що діти ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , згідно акту проведення оцінки рівня безпеки від 22.04.2022 року, були доставлені до дитячого відділення Сосницької лікарні у зв`язку із створенням для них загрозливого середовища. 
Разом з тим, як вбачається із даного протоколу №3 засідання комісії з питань захисту прав дітей Сосницької селищної ради від 25.04.2022 року, порядок денний засідання комісії: ''… 1.Про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно ОСОБА_7 ''. Згідно даного протоколу №3 засідання комісії з питань захисту прав дітей Сосницької селищної ради від 25.04.2022 року (а.с.44), інших питань до порядку денного засідання комісії включено не було.
При цьому, необхідно зазначити, що вказані невідповідності у наданих позивачем суду документах, на підставі яких позивач просить задовольнити вимоги заявленого ним позову, не було усунуто позивачем в ході судових розглядів даної справи.   

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду  першої інстанції від 14.09.2022 року, відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що певною мірою має місце невиконання батьками своїх обов`язків по вихованню дітей, але надані суду докази не дають змогу дійти категоричного висновку про наявність обставин для застосування крайнього заходу реагування, а саме, позбавлення батьківських прав. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Разом з тим, суд першої інстанції вважав за необхідне попередити відповідачів про вжиття активних заходів щодо зміни ставлення до виховання дітей, і при цьому, покласти на орган опіки та піклування Сосницької селищної ради контроль за виконанням відповідачами своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей. Відповідачі попереджені судом першої інстанції, що у разі неналежного виконання ними батьківських обов`язків і в подальшому, вони можуть бути позбавлені батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 14.09.2022 року про відмову у задоволенні вимог заявленого позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 14.09.2022 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.       

Відповідно до приписів статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно статті 3 (ч.1) Конвенції про права дитини, 20.11.1989 року, (редакція    зі    змінами,    схваленими    резолюцією    50/155    Генеральної Асамблеї   ООН   від   21   грудня   1995   року),   Конвенцію   ратифіковано Постановою  ВР №789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.  

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.  

Згідно положень статті 27 Конвенції про права дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до приписів статті 8 Закону України ''Про охорону дитинства'', кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч.1 статті 12 Закону України ''Про охорону дитинства'', виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частина 1 статті 141 Сімейного кодексу України регламентує, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ч.2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 

Відповідно до ч.1 статті 164 Сімейного кодексу України, яка регламентує підстави позбавлення батьківських прав, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною;  4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно роз`яснень п.15, п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року ''Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав'', позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.  

Відповідно до ч.1 статті 17 Закону України ''Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини'', суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.  

У справі "Хант проти України" (заява №31111/04) Європейський Суд у рішенні від 07.12.2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). 

Виходячи із положень статті 166 Сімейного кодексу України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. 

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох із урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі №753/2025/19.  

Виходячи із приписів норм права, які регламентують спірні правовідносини, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і при наявності вини у діях батьків. 

За даних обставин, зверненню до суду із позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників даних правовідносин.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, необхідно зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Відповідно до положень ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При розгляді по суті вимог заявленого позову судом першої інстанції обґрунтовано прийнято до уваги правові висновки щодо розгляду даної категорії позовів, викладені в постановах Верховного Суду від 29.04.2020 року у справі №522/10703/18, від 13.04.2020 року у справі №760/468/18, від 11.03.2020 року у справі №638/16622/17, від 02.10.2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08.05.2019 року у справі № 409/1865/17-ц.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що факт систематичного та надмірного вживання відповідачами алкогольних напоїв та здійснення неналежного догляду за дітьми протягом багатьох років підтверджується документами, наданими до матеріалів справи, та показаннями свідків, але суд першої інстанції не прийняв до уваги вказані докази. Доводи апеляційної скарги стверджують, що всі зацікавлені органи і служби проводили роботу з даною сім`єю, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, але проведена робота доводить незмінність відношення батьків до ситуації, свідомого нехтування ними прав дітей та своїх обов`язків. Доводи апеляційної скарги вказують, що ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення від 14.09.2022 року унеможливлює забезпечення умов та гарантування безпеки дітей, одночасно із проявами жорстокості та насилля відносно них з боку відповідачів. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суду першої інстанції були надані докази фактів жорстокого поводження з дітьми з боку відповідачів, проте, суд першої інстанції не розцінив дані факти, як такі, що становлять реальну загрозу для дітей, та не прийняв до уваги показання свідків з даного приводу. На думку апелянта, є безпідставним висновок суду першої інстанції відносно того, що необхідно надати можливість відповідачем та дітям налагодити їх родинні відносини. 

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із матеріалів справи, при зверненні до суду першої інстанції з даним позовом у травні 2022 року, позивачем, в обґрунтування вимог заявленого позову, було надано, в тому числі, і: копії актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї відповідачів, датовані 08.07.2009  року,   26.05.2010   року,   01.06.2011   року,    23.11.2012    року, 26.01.2015 року, 26.10.2016 року, 08.04.2020 року (а.с.14-20); копію повідомлення  фельдшера  Малиш В.І.   від  20.05.2010 року (а.с.13), копію доповідної записки лікаря-педіатра від 21.11.2012 року (а.с.24), копії повідомлень Сосницького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Сосницької РДА від 18.02.2013 року та від 27.01.2015 року про  сім`ю   відповідачів   (а.с.22,23),  копії  характеристик  на  відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , видані Сосницькою селищною радою 04.06.2020 року (а.с.37,38).

Тобто, заявляючи вимоги позову про позбавлення відповідачів батьківських прав у травні 2022 року, позивач в обгрунтування вимог заявленого позову надає суду копії доказів, які мають хронологію: 2009 рік, 2010 рік, 2011 рік, 2012 рік, 2013 рік, 2015 рік, 2016 рік, 2020 рік. При цьому, в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, у розумінні статей:77,80 ЦПК України, щодо актуальності інформації, яка міститься у копіях вищезазначених  документів, станом на травень 2022 року.               

В силу ч.6 статті 19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З висновку Органу опіки та піклування Сосницької селищної ради, який затверджено рішенням №77 від 25.04.2022 року виконавчого комітету Сосницької селищної ради Чернігівської області, вбачається доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно дітей  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.42,43).

Надаючи відповідну оцінку висновку Органу опіки та піклування Сосницької селищної ради, затвердженому рішенням №77 від 25.04.2022 року виконавчого комітету Сосницької селищної ради Чернігівської області, суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 14.09.2022  року звернув увагу на те, що даний висновок має рекомендаційний характер, та не є обов`язковим для суду. Вказаний висновок не містить в собі достатньо відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б могли бути правовою підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення відповідачів батьківських прав. 

Крім того, з даного висновку не вбачається, чи були запрошені на засідання комісії батьки дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , чи були з`ясовані їх позиції, та заслухані їх пояснення з приводу позбавлення батьківських прав.    
З протоколу №3 засідання комісії з питань захисту прав дітей Сосницької селищної ради від 25.04.2022 року вбачається, що питання стану виконання батьківських обов`язків неодноразово розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини: 02.11.2021 року, протокол №19 та 24.01.2022 року, протокол №1. В даному протоколі зазначено, що діти ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , згідно акту проведення оцінки рівня безпеки від 22.04.2022 року, були доставлені до дитячого відділення Сосницької лікарні у зв`язку із створенням для них загрозливого середовища (а.с.44). 
Разом з тим, як вбачається із даного протоколу №3 засідання комісії з питань захисту прав дітей Сосницької селищної ради від 25.04.2022 року, порядок денний засідання комісії: ''… 1. Про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно ОСОБА_7 ''. Згідно даного протоколу №3 засідання комісії з питань захисту прав дітей Сосницької селищної ради від 25.04.2022 року (а.с.44), інших питань до порядку денного засідання комісії включено не було.
При цьому, необхідно зазначити, що вказані невідповідності у наданих позивачем суду документах, на підставі яких позивач просить задовольнити вимоги заявленого ним позову, не було усунуто позивачем в ході судового розгляду даної справи, що знайшло своє відображення у оскаржуваному рішенні суду першої інстанції від 14.09.2022 року.   

Як вбачається із наданих позивачем суду першої інстанції доказів, діти відповідачів за заявою батьків перебувають на навчанні, за станом здоров`я у Сосницькому навчально-реабілітаційному центрі. З 13.10.2009 року ОСОБА_2 та з 18.03.2013 року ОСОБА_1 взято на облік до служби у справах дітей Сосницької РДА як таких, що опинилися у складних життєвих обставинах. Кожного року (08.07.2009 року, 26.05.2010 року, 01.06.2011 року, 23.11.2012 року, 26.01.2015 року, 26.10.2016 року, 08.04.2020 року) проводились обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, та надавались  рекомендації  комісії  щодо  облаштування  побутових  умов (а.с.14-20). 28.01.2013 року, на виконкомі Матвіївської сільської ради обговорювалось питання щодо неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_3 , і було прийнято рішення про направлення до районного РВ УМВС України в Сосницькому районі про її притягнення до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків (а.с.25), проте, матеріали справи не містять в собі жодного прийнятого рішення з даного приводу.  

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що обґрунтовуючи вимоги заявленого позову про позбавлення відповідачів батьківських прав, позивач посилається на акти обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, характеризуючі дані на батьків та дітей, які є у хронологічному порядку віддаленим від часу надання висновку Органом опіки та піклування Сосницької селищної ради, затвердженого рішенням №77 від 25.04.2022 року виконавчого комітету Сосницької селищної ради Чернігівської області.
У вказаному висновку органу опіки та піклування міститься посилання на те, що відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки від 22.04.2022 року, дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було вилучено із сім`ї, та доставлено до лікарні, у зв`язку зі створенням для дітей загрозливого середовища. Проте, суду не надано жодних доказів , які б підтверджували вказані обставини. 

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що суду позивачем не надано жодних доказів щодо притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. При цьому, вказана обставина є однією з підстав, якими позивач обґрунтовує вимоги заявленого позову.   

Необхідно зазначити, що в матеріалах справи міститься повідомлення Сосницького ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області з приводу того, що 23.04.2020 року відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було складено адміністративні протоколи за ч.1 статті 184 КУпАП, за невиконання обов`язків по вихованню дітей (а.с.33). Проте, жодного доказу про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків позивачем суду не надано. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 14.09.2022 року відносно того, що факти жорстокого поводження відповідачів з дітьми, а також зловживання відповідачами спиртними напоями, крім показань свідків, повинні бути підтверджені належними та достатніми, документально оформленими доказами.       

Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору по суті необґрунтовано не прийняв до уваги показання свідків по справі, які фактично підтвердили обґрунтованість вимог заявленого позову, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 14.09.2022 року. Оскільки, виходячи із приписів статті 90 ЦПК України, показання свідка є одним із видів доказів по справі. При цьому, згідно ч.1, ч.2, ч.3 статті 89 ЦПК України, яка регламентує оцінку доказів, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як зазначив суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 14.09.2022 року, факт заперечення відповідачами проти позову про позбавлення їх батьківських прав, з`явлення на судове засідання, бажання спілкуватися з дітьми, брати участь у їх вихованні, в сукупності свідчать про інтерес відповідачів до своїх дітей, і за даних обставин, суд першої інстанції вважав за необхідне надати можливість відповідачам та дітям налагодити їх родинні стосунки.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції провів опитування дітей в присутності їх батьків, які вчиняли відносно дітей психологічне та фізичне насилля, жорстоко поводилися з ними, і тому вказане опитування дітей не може бути об`єктивним. Апелянт вважає, що ухваливши оскаржуване рішення про відмову у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції надав перевагу правам батьків над правами дітей, зазначивши, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 14.09.2023 року, виходячи із наступного.   

У постановах Верховного Суду від 20.10.2020 року у справі №333/1013/17 та від 14.02.2019 у справі №377/128/18 Верховний Суд міститься висновок відносно того, що суд зобов`язаний надати можливість дитині висловити свою думку при вирішенні питань, які її стосуються, і приділяти цій думці належну увагу.
Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів які стосуються її життя, зазначено, зокрема, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2020 року у справі "Савіни проти України".

Згідно Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року), якщо внутрішнім законодавством дитина визнається такою, що має достатній рівень розуміння, перед прийняттям рішення судовий орган: - визначає, чи має він достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і в разі необхідності одержує додаткову інформацію, зокрема від суб`єктів батьківської відповідальності; - упевнюється в тому, що дитина отримала всю відповідну інформацію; у відповідних випадках консультує особисто дитину (у разі необхідності - приватно) сам або через інших осіб чи інші органи в зрозумілий дитині спосіб, якщо це явно не суперечить найвищим інтересам   дитини;   -   надає  можливість  дитині  висловлювати  її  думки; - приділяє належну увагу думкам, висловленим дитиною.

Таким чином, практична реалізація принципу "забезпечення якнайкращих інтересів дитини" вимагає в тому числі, і з`ясування судами думки дитини під час вирішення спорів, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні суду першої інстанції, в якому були присутні і відповідачі, суд заслухав в присутності представника Служби у справах дітей Сосницької селищної ради Чернігівської області дітей Федченко Дарію Олегівну та ОСОБА_2 ,   які висловили свої думки відносно того, що вони хочуть проживати із батьками.
Також матеріали справи містять в собі акт від 14.07.2022 року опитування дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо ситуації, яка склалась в їх сім`ї, проведеного у дитячому оздоровчому таборі " Шаяни " в присутності вихователів вказаного табору (а.с.73).  

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду  першої інстанції від 14.09.2022 року, відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що певною мірою має місце невиконання батьками своїх обов`язків по вихованню дітей, але надані суду докази не дають змогу дійти категоричного висновку про наявність обставин для застосування крайнього заходу реагування, а саме, позбавлення батьківських прав. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Разом з тим, суд першої інстанції вважав за необхідне попередити відповідачів про вжиття активних заходів щодо зміни ставлення до виховання дітей, і при цьому, покласти на орган опіки та піклування Сосницької селищної ради контроль за виконанням відповідачами своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей. Відповідачі попереджені судом першої інстанції, що у разі неналежного виконання ними батьківських обов`язків і в подальшому, вони можуть бути позбавлені батьківських прав.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 14.09.2022 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, підтверджених тими доказами, які були досліджені в ході судового розгляду даної справи.

За даних обставин, апеляційна скарга Органу опіки та піклування Сосницької селищної ради Чернігівської області підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення Сосницького районного суду Чернігівської області  від  14.09.2022  року  підлягає  залишенню  без  змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                           П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Сосницької селищної ради Чернігівської області - залишити без задоволення.

Рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2022 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:                                            Судді: