ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/3891/18  Номер провадження 22-ц/814/1253/23	Головуючий у 1-й інстанції Аркатова К.В.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.,
судді: Дорош А.І., Триголова В.М.
за участю секретаря судового засідання Коротун І.В. 
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Гудкової Тетяни Андріївни, представника ОСОБА_1 , на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 30 жовтня 2019 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата виготовлення повного тексту рішення – 30 жовтня 2019 року) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Глобус» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» звернулось до суду із вказаним позовом, просило ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 суму збитків у розмірі 208 982,68 грн, з ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» суму збитків в порядку регресу 99 000 грн, суму сплаченого судового збору у розмірі 4 619,74 грн. 
Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 19.04.2017 року сталося дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «МАН», державний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ СП «Нібулон» під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Шкода», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .
Згідно постанови про закриття кримінального провадження та висновку експерта ОСОБА_1 є винним у дорожньо-транспортній пригоді.
Позивачем сплачено страхове відшкодування у розмірі 307 982,68 грн ТОВ «СП «Нібулон». Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована у ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», а відтак ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» має право на стягнення сплаченої суми страхового відшкодування.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 30 жовтня 2019 року позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» задоволено в повному обсязі. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» суму збитків у розмірі 208 982 (двісті вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят дві) грн 68 коп.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» суму збитків в порядку регресу у розмірі 99 000 (дев`яносто дев`ять тисяч) грн 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» сплачений судовий збір у розмірі по 2 309 грн 87 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі адвокат Гудкова Т.А., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що справа розглянута без участі відповідача, який не був та не міг бути повідомлений належним чином про судові засідання, оскільки тривалий час перебував у відрядженні.
В основу рішення суду покладений висновок експертного дослідження, який не є допустимим доказом, так у ньому (висновку) відсутні дані про те, що він виготовлений для суду і експерт попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Зі змісту висновку експертного дослідження неможливого встановити, на підставі яких даних встановлено, що ОСОБА_1 виїхав на зустрічну смугу руху, оскільки такий факт не був встановлений ні у матеріалах кримінального провадження, ні в адміністративному провадженні. 
У зв`язку з наведеним для об`єктивного дослідження обставин справи заявлено про необхідність врахування при вирішенні спору висновку судової транспортно-трасологічної експертизи від 07 липня 2020 року, який виготовлений у відповідності до вимог ст.106 ЦПК України. 

У відзиві Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування», посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Зазначається, що винність ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді доведена матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, а висновок експертизи, виготовлений на замовлення відповідача не може бути прийнятий до уваги відповідно до вимог ст.367 ЦПК України. 

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2020 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16.09.2020 року відкрито провадження у справі. 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07.10.2020 року закінчено підготовку до апеляційного розгляду та призначено справу до розгляду в апеляційній інстанції у судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду.
Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд. 
Указом Президента України від  18.04.2022  року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 05.08.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 19 серпня 2022 року справа прийнята до провадження апеляційного суду і призначена до розгляду.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору №0460865431410 транспортний засіб марки «МАН», державний номер НОМЕР_1 , належний ТОВ СП «Нібулон», застрахований у ПрАТ «Страхова Компанія «Альфа Страхування». 
Страховим актом №0501.206.17.01.01 від 15.11.2017 року вирішено відшкодувати збитки страхувальнику у сумі 307 982,68 грн у зв`язку зі страховим випадком 19.04.2017 року на 72 км автодороги Полтава -Олександрія, поворот на ОСОБА_3 . 
Відповідно до довідки №3017109545588364 про дорожньо-транспортну пригоду 19.04.2017 року сталося ДТП внаслідок порушення ОСОБА_1 п.12 ПДР України. 
Згідно витягу з кримінального провадження №12017170200000108 19.04.2017 року на автодорозі «Полтава-Олександрія» сталося ДТП за участю водіїв автомобіля «МАН» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Шкода Октавія" д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Постановою про закриття кримінального провадження від 19.05.2017 року встановлено, що ОСОБА_1 порушив п.10.1, 12.1 ПДР України.
Листом від 02.02.2018 року начальник Козельщинського відділення поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області повідомив, що питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не вирішено, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності. 
Висновком експерта №10301180 встановлено, що дії водія автомобіля "Шкода Октавіа", НОМЕР_2 , пов`язані з неналежним виконанням вимог п.10.1, 13.3 ПДР України та знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.
Згідно висновку експертного автотоварозначого дослідження №231 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля МАН, НОМЕР_1 , складає 452 422,68 грн. 
20.11.2017 року ПрАТ «Страхова Компанія «Альфа Страхування» платіжним дорученням №26919 сплатило ТОВ СП «Нібулон» страхове відшкодування у розмірі 307 982,68 грн. 
Згідно полісу №АК/0044307 автомобіль "Шкода Октавія" номерний знак НОМЕР_3 , застрахований ОСОБА_1 у ТДВ СТДВ «Глобус», ліміт відповідальності – 100 000 грн. 
ТДВ СТДВ «Глобус» листом від 26.02.2018 року повідомило ПрАТ «Страхова Компанія «Альфа Страхування» про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, на які посилався позивач в обгрунтування заявлених вимог. 

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає. 

       Доводи апеляційної скарги стосовно розгляду справи без належного повідомлення відповідача і про необхідність у зв`язку з цим дослідження нових доказів. 
Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення є розгляд справи за відсутності учасника справи без його належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Згідно ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
       З матеріалів справи убачається, що провадження у справі відкрито ухвалою суду від 11 червня 2018 року (т.1 а.с.118).
       Копія ухвали суду від 11 червня 2018 року разом із позовною заявою додатками до неї повернулася до суду неврученою без відмітки про причини повернення (т.1 а.с.136). 
       У подальшому повістки на ім`я ОСОБА_1 поверталися до суду не врученими з відміткою пошти «У зв`язку із закінченням строку зберігання» (т.1 а.с.156, 159, 166).
       За змістом статтей 128, 130 ЦПК України повернення до суду повістки з відміткою пошти про неможливість її вручення адресату зв`язку із закінченням строку зберігання поштового відправлення не є належним повідомленням учасника справи про місце, дату і час судового засідання.
       До заяви про перегляд заочного рішення адвокатом Гудковою Т.А. долучена довідка ПрАТ «Авіаційна компанія «Українські вертольоти» №855/200 від 23 квітня 2020 року (т.1 а.с.202), згідно якої ОСОБА_1 перебував у службових відрядженнях за межами України:
у 2018 році – 19 серпня по 17 грудня,
у 2019 році – 12 січня по 04 червня і з 04 серпня по 09 грудня,
у 2020 році – з 19 січня по дату видачі довідки. 
Наведені обставини дають підстави зробити обґрунтований висновок про те, що справа розглянута без участі ОСОБА_1 , який не був у встановленому законом порядку повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і об`єктивно з поважних причин не міг довідатися про розгляд справи.
З урахуванням зазначених обставин апеляційний суд визнає необхідним прийняти і дослідити поданий відповідачем новий доказ, а саме висновок судової транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи від 30 червня 2020 року № 10715/11647 (т.1 а.с.215-220; т.2 а.с.13-18).

       Щодо суті спору.
Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Стаття 38 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.
Згідно зі статтею 27 ЗУ "Про страхування" та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
       Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 ЗУ "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18); пункт 34).
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
       Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
       Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
       Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.
       Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.
       Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.
       Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 ЗУ "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
У випадку, якщо йде мова лише про відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, слід застосовувати норми статті 993 ЦК України, статті 27 ЗУ "Про страхування" та статті 29 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу), додатково - приписи статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, шкоди.
       Враховуючи викладене, вимога страховика ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» до завдавача шкоди ОСОБА_1 не є регресною, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні.
       Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто для задоволення позову, пред`явленого до ОСОБА_1 , має бути доведеним склад цивільного правопорушення, зокрема його вина у дорожньо-транспортній пригоді. 
Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так дані встановлюються, зокрема висновками експертів. 
       Докази мають бути належними, допустимими, достовірними і достатніми (ст.77- ст.80 ЦПК України).
Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінального провадження є обов`язковими для суду лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені цією особою.
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими ст.89 ЦПК України. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст.110 ЦПК України).
Оцінюючи наявні у справі докази у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України, апеляційний суд керується такими міркуваннями. 
       У постанові про закриття кримінального провадження від 19 травня 2017 року слідчим встановлено, що 19 квітня 2017 року близько 03.30 ОСОБА_1 на автомобілі «Шкода-Октавія А5» виїхав з м.Харків до м.Кременчука. У середьому рухався зі швидкістю 60-70 км/год. Рухаючись по автодорозі Полтава-Олександрія близько 07.00 в районі с.Підгорівка Козельщинського району, ОСОБА_1 з незрозумілих причин виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з вантажним автомобілем «МАН», державний номерний знак НОМЕР_1 . На підставі наведеного слідчим зроблений висновок, що ОСОБА_1 порушив п.10.1 ПДР України (т.1 а.с.36).        
       Виходячи з приписів ч.6 ст.82 ЦПК України зазначена постанова слідчого є обов`язковою для суду у межах розгляду цієї справи лише в тому, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, у певний час, у певному місці став учасником дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого отримав травму ноги.
       У висновку автотехнічного експертного дослідження №10301180 від 19 березня 2018 року (т.1 а.с.38-42), виконаному на замовлення ПрАТ «СК «Альфа Страхування», експерту надані, зокрема, такі вихідні дані: автомобіль «МАН», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався прямо у своїй смузі руху, а автомобіль "Шкода Октавія" номерний знак НОМЕР_2 , з незрозумілих причин виїхав на зустрічну смугу руху, в результаті чого сталося зіткнення обох автомобілів. Отже, експерт зробив свої висновки, виходячи з того, що дорожньо-транспортна пригода полягала у зіткненні автомобіля МАН із автомобілем Шкода, який змінив напрям свого руху і рухався у смузі зустрічного руху у зустрічному напрямку автомобіля МАН.
       За результатами судової транспортно-трасологічної і авто технічної експертизи № 10715/11647 від 30 червня 2020 року (т.2 а.с.13-18) зроблені такі висновки: 
       місце зіткнення автомобіля Шкода і автомобіля МАН знаходилося в районі зони осипу уламків ТЗ, яка розташована переважно на смузі руху автомобіля Шкода. Більш точно встановити місце зіткнення ТЗ встановити не є можливим;
       показання водія ОСОБА_2 (водій автомобіля МАН) у частині того, що перед зіткненням він почав здійснювати маневр, відвернувши кермо вправо з метою уникнення зіткнення з автомобілем Шкода, з тезнічної точки зору не є спроможними;
       показання водія ОСОБА_1 стосовно розташування місця зіткнення автомобілів у його смузі руху не позбавлені технічної спроможності;
       водій ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути ДТП шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР України, у його діях не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б з технічної точки зору знаходилися у причинно-наслідковому зв`язку із ДТП.
       Як вихідні дані експерту надані: копії матеріалів кримінального провадження № 12017170200000108 від 19.04.2017, а саме схема ДТП, протокол огляду місця ДТП з фото таблицею до нього, показання водія ОСОБА_2 , показання водія ОСОБА_1 .
       Вирішальним для оцінки зазначених експертних висновків є те, що висновок судового експерта Чернявського А.І. від 19 березня 2018 року базується на факті порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України, оскільки вихідними даними для проведення дослідження було те, що водій ОСОБА_1 перед зіткненням виїхав на зустрічну смугу і рухався назустріч автомобілю МАН, яким керував ОСОБА_2 , тобто база дослідження була завідомо «обвинувального» змісту. За таких вихідних даних експерт, вочевидь, не міг зробити іншого висновку, ніж про існування причинно-наслідкового зв`язку між діями водія ОСОБА_1 і наслідками, що настали – зіткнення автомобілів. 
        У межах експертизи від 30 червня 2020 року експерт на підставі копій матеріалів кримінального провадження досліджував питання про місце зіткнення автомобілів, що є істотним для встановлення механізму дорожньо-транспортної пригоди і причинно-наслідкового зв`язку між діями її учасників і наслідками, що настали.
       З наведених мотивів, апеляційний суд відхиляє висновок судового експерта Чернявського А.І. від 19 березня 2018 року як доказ вини ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді та визнає належним, допустимим і достовірним висновок експертизи від 30 червня 2020 року, згідно якого у діях ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б з технічної точки зору знаходилися у причинно-наслідковому зв`язку із ДТП.
       Враховуючи встановлене апеляційним судом, слід дійти висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог, пред`явлених ОСОБА_1 , у зв`язку з їх недоведеністю.         

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Частиною 1 та п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. 
Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 сплатив 6 929,61 грн судового збору (т.2 а.с.6) 
В апеляційній скарзі скаржник просив стягнути на його користь витрати понесені останнім за проведення експертизи у розмірі 8 237,38 грн та надав квитанцію про сплату даних коштів на користь експертної установи (т.1 а.с.7). 
Апеляційну скаргу задоволено в повному обсязі.
Таким чином, ОСОБА_1 має право на стягнення з ПАТ «СК «Альфа Страхування» витрати понесені скаржником у розмірі 6 929,61+8 237,38 = 15 166,99 грн.

Керуючись ст.367, ст.374 ч.1 п. 2, ст.376 ч.1 п.1,3,4, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд 
У Х ВА Л И В :

Апеляційну скаргу адвоката Гудкової Тетяни Андріївни, представника ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 30 жовтня 2019 року у частині задоволених вимог до ОСОБА_1  скасувати, ухвалити нове рішення у цій частині.

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 15 166,99 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Повний текст постанови складено 15 лютого 2023 року.
               
Головуючий суддя: О.А. Лобов 

Судді: А.І. Дорош

В.М. Триголов