ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

10 січня 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/1012/22
Головуючий у першій інстанції – Олійник В. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/188/23

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів:  Мамонової О.Є., Шитченко Н.В. 
із секретарем – Шкарупою Ю.В., 
учасники справи: позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат»,
відповідачі – Фермерське господарство «Шугаївське», ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат»  на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 вересня 2022 року (місце ухвалення – м. Ніжин, дата складання повного рішення – 20.09.2022) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат» до Фермерського господарства «Шугаївське», ОСОБА_1 про визнання переважного права на укладення договору оренди земельної ділянки, переведення прав та обов`язків орендаря за договором оренди,
                                         В С Т А Н О В И В :
У травні 2022 року ТОВ АПК «Магнат» звернулось з позовом до ФГ «Шугаїське», ОСОБА_1 про визнання переважного права на укладення договору оренди земельної ділянки, переведення прав та обов`язків орендаря за договором оренди.
В обґрунтування позову посилались, що ОСОБА_1 на праві  власності належить земельна ділянка, кадастровий номер 74233881200:04:001:0284 загальною площею 1,9435 га, яка розташована на території Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області. 01.04.2020 між ОСОБА_1 та ФГ «Шугаївське» укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком до 31.03.2030.
Як зазначає позивач, земельні ділянки в масиві поля № 303 понад 75%, в якому розташована також і спірна земельна ділянка, тривалий час перебувають у користуванні позивача, у зв"язку з чим відповідно до ч. 4 ст. 37-1 ЗК України позивач є особою, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогогосподарського призначення та згідно ч. 4 ст. 8-2 Закону України «Про оренду землі» - на переважне право укладення договору оренди земельної ділянки, належної ОСОБА_1 
01.07.2021 позивач звернувся до ОСОБА_1 з повідомленням про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди вищевказаної земельної ділянки на тих самих умовах, на яких був укладений договір з ФГ «Шугаївське», проте відповідь на лист від останньої не надходила.
Також позивач вказує, що межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) шляхом встановлення межових знаків ні ФГ «Шугаївське», ні ОСОБА_1 не встановлені, а тому без видимих межових знаків неможливо визначити точне місце розташування земельної ділянки в масиві площею 371,4 га, що в свою чергу призвело до її обробітку позивачем. 
У позові ТОВ АПК «Магнат» просить: визнати за ТОВ АПК «Магнат» переважне право на укладення з ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 74233881200:04:001:0284 та перевести права і обов`язки орендаря за договором оренди від 01.04.2020 земельної ділянки площею 1,9435 га, кадастровий номер 74233881200:04:001:0284, розташованої на території Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, з ФГ «Шугаївське» на ТОВ АПК «Магнат».
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 12.09.2022 в задоволенні позову ТОВ АПК «Магнат» до ФГ «Шугаївське», ОСОБА_1 про визнання переважного права на укладення договору оренди земельної ділянки, переведення прав та обов`язків орендаря за договором оренди, відмовлено.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивачем не надано суду доказів звернення до відповідачки з пропозицією укладення договору оренди земельної ділянки до укладення договору відповідачки з ФГ «Шугаївське» та не надано доказів на підтвердження правомірності користування земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_1 з 26.02.2020 та виконання умов, встановлених ч. 3, 5 ст. 8-2 Закону України «Про оренду землі», отже не доведено його порушення прав та охоронюваних законом інтересів, тому позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, директор ТОВ АПК «Магнат» А.Я. Лісний подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду від 12.09.2022 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимог ТОВ АПК «Магнат».
За доводами апеляційної скарги судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають обставинам справи, викладеним у рішенні; не доведені обставини, які мають значення для справи, які суд визнав встановленими; судом порушені норми матеріального і процесуального права. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається, що матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження того, що ТОВ АПК «Магнат» є особою, якій належить право користування істотною частиною земель сільськогосподарського призначення, оскільки у масиві земель (поле № 303), в якому знаходиться спірна земельна ділянка, більше 10 років орендує понад 75 % земельних ділянок. Відтак, як істотний землекористувач орендованого масиву, має беззаперечне переважне право на укладення договорів оренди не орендованих земельних ділянок у ньому при передачі їх власникам в оренду.
Заявник вказує, що фактично в оскаржуваному рішенні наявність переважного права у ТОВ АПК «Магнат» не заперечується, а отже, висновок суду про те, що укладенням договору оренди між відповідачами право позивача не порушено, є помилковим.
Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги тієї обставини, що дізнавшись про укладення оспорюваного договору оренди, позивач направив відповідачці пропозицію щодо необхідності розірвання договору оренди з ФГ «Шугаївське» та укладення такого договору з ТОВ АПК «Магнат» на тих же умовах.
Заявник звертає увагу, що ФГ «Шугаївське» у короткі терміни після оформлення права власності на не витребуваний пай укладались договори оренди земельних ділянок з іншими фізичними особами, що свідчить про систематичний підхід з боку ФГ «Шугаївське» спрямований на порушення переважного права ТОВ АПК «Магнат» на укладення договорів оренди земельних ділянок на підставі ч. 4 ст. 8-2 ЗУ «Про оренду землі».
В обгрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 01.06.2021 у справі № 910/2388/20.
У відзивах представник ФГ «Шугаївське» – адвокат Матвійчук А.С. та представник ОСОБА_1 – адвокат Лутай Н.В., просять залишити без задоволення апеляційну скаргу ТОВ АПК «Магнат», а рішення суду першої інстанції – залишити без змін. В обґрунтування посилаються, що відповідно до положень  п. д-1 ч. 1 ст. 13, п. 10 ст. 21 Закону України «Про земельний кадастр» землі сільськогосподарського призначення  вважаються такими, що входять до масиву земель після внесення про них відомостей до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель. Тому вважають, що наявність лише одного факту користування понад 75% земельних ділянок поля № 303 недостатньо, щоб вважати їх такими, що входять до масиву земель. Зазначають, що ТОВ АПК «Магнат» не надано суду першої інстанції належних і допустимих доказів, що спірна земельна ділянка  знаходиться у масиві земель сільськогосподарського призначення, право користування істотною частиною якого належить ТОВ АПК «Магнат», тому стверджують, що укладений договір між ОСОБА_1 та ФГ «Шугаївське» укладений з дотриманням вимог законодавства та недійсним в установленому законом попрядку не визнавався.
Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ТОВ АПК «Магнат» підлягає залишенню без задоволення, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що за Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого встановлено, що 26.02.2020 за ОСОБА_1 здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7423381200:04:001:0284, площею 1,9435 га, на підставі рішення IІ сесії VII скликання Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 24.04.2020 (а.с. 20).
01.04.2020 між ОСОБА_1 та ФГ «Шугаївське» укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7423381200:04:001:0284, площею 1,9435 га, зі строком дії до 31.03.2030, державна реєстрація якого здійснена 25.08.2020 (а.с.20, зворот).
Листом - повідомленням від 01.07.2021, яке адресовано ОСОБА_1 та ФГ «Шугаївське», ТОВ АПК «Магнат» висловило намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди земельної ділянки на тих самих умовах, на яких було укладено договір оренди землі з ФГ «Шугаївське». Запропоновано у добровільному порядку розірвати договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7423381200:04:001:0284 з ФГ «Шугаївське» та звернутися до ТОВ АПК «Магнат» для укладення договору оренди землі на тих самих умовах (а.с.21).
За матеріалами справи, ОСОБА_1 отримала вказаний лист-повідомлення 03.07.2021 (а.с. 22), проте відповідь надана не була.
29.07.2021 ФГ «Шугаївське» направило лист ТОВ АПК «Магнат», в якому зазначило, що відповідно до положень  п. д-1 ч. 1 ст. 13, ч. 5 ст. 35 Закону України «Про земельний кадастр» землі сільськогосподарського призначення  вважаються такими, що входять до масиву земель після внесення про них відомостей до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель. Тому вважає, що оскільки в Державний земельний кадастр інформація про документацію із землеустрою про масив земель сільськогосподарського призначення ТОВ АПК «Магнат» не вносилась, тому при укладенні договорів оренди ФГ «Шугаївське» діяло правомірно (а.с. 23).
Позивачем до позовної заяви додано складений ним список земельних ділянок масиву поля № 303 із зазначенням власників і орендарів земельних ділянок у даному масиві, з якого вбачається, що більшість земельних ділянок перебуває в оренді у ТОВ АПК «Магнат» (а.с. 24-26).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, позивачем не надано суду доказів звернення до відповідачки з пропозицією укладення договору оренди земельної ділянки до укладення договору відповідачки з ФГ «Шугаївське» та не надано доказів на підтвердження правомірності користування земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_1 з 26.02.2020 та виконання умов, встановлених ч. 3, 5 ст. 8-2 Закону України «Про оренду землі», отже не доведено його порушення прав та охоронюваних законом інтересів, тому дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
У відповідності до приписів ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються зі статтею 20 Господарського кодексу України, визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що не передбачено положеннями статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України.
Порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту й у спосіб, не передбачений законом, зокрема, статтею 16 Цивільного кодексу України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16 та від 14.05.2019 у справі № 910/11511/18).
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 1340/4630/18).
Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Як убачається з матеріалів справи, при зверненні до суду ТОВ АПК «Магнат» посилалось, що понад 10 років обробляє значний масив землі (земельних ділянок) на території Ніжинського та Прилуцького районів.
Предметом позову у цій справі є вимога позивача про переведення прав та обов`язків орендаря за договором оренди, оскільки, як посилається у позові ТОВ АПК «Магнат» належить право оренди земельних ділянок на переважну кількість земельних ділянок від загальної площі єдиного масиву земель сільськогосподарського призначення на полі.
ФГ «Шугаївське» є орендарем земельної ділянки площею  1,9435 га, кадастровий номер 74233881200:04:001:0284, яка розташована на території Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області.
ТОВ АПК «Магнат» звертаючись до суду першої інстанції зазначав, що передбачене частиною четвертою статті 8-2 Закону України «Про оренду землі» переважне право позивача на укладення договору оренди землі порушено відповідачем ФГ «Шугаївське».
Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до частин першої, другої статті 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.
Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності; договір оренди землі - договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (статті 1, 13 Закону України «Про оренду землі»).
Законом України від 10.07.2018 № 2498-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» (далі - Закон № 2498-VIII), який набрав чинності з 01.01.2019, главу 5 Земельного кодексу України доповнено статтею 37-1.
Відповідно до частини четвертої статті 37-1 Земельного кодексу України особа, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, має право орендувати інші земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані у такому масиві, а у разі якщо інші земельні ділянки перебувають в оренді, - на одержання їх у суборенду, за умови передачі їх власнику (орендарю) у користування (оренда, суборенда) іншої земельної ділянки, розташованої у цьому ж масиві, на такий самий строк та на таких самих умовах, якщо внаслідок черезсмужжя невикористання таких земельних ділянок створює перешкоди у раціональному використанні земельних ділянок, що перебувають у користуванні цієї особи. Право оренди землі набувається в порядку, встановленому Законом України «Про оренду землі».
Особою, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, є землекористувач, якому належить право користування (оренда, емфітевзис) земельними ділянками, розташованими у масиві земель сільськогосподарського призначення, загальною площею не менш як 75 відсотків усіх земель масиву.
Відповідно до частини третьої статті 8-2 Закону України «Про оренду землі» особа, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, має право орендувати інші земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані у такому масиві, а у разі якщо інші земельні ділянки перебувають в оренді, - на одержання їх у суборенду, за умови передачі їх власнику (орендарю) у користування (оренда, суборенда) іншої земельної ділянки, розташованої у цьому ж масиві, на такий самий строк та на таких самих умовах, якщо внаслідок черезсмужжя невикористання таких земельних ділянок створює перешкоди у раціональному використанні земельних ділянок, що перебувають у користуванні цієї особи.
За наявності пропозиції іншої особи щодо укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки, особа (крім особи, яка має переважне право на поновлення договору оренди відповідно до статті 33 цього Закону), якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, має переважне право на укладення договору оренди на умовах, не гірших, ніж умови для зазначеної особи. За наявності пропозиції особи, яка має переважне право на поновлення договору оренди відповідно до статті 33 цього Закону, на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки переважне право, встановлене цією частиною, не застосовується (частина четверта четвертої статті 8-2 Закону України «Про оренду землі»).
Звідси для реалізації права оренди земельної ділянки згідно з нормами статті 8-2 Закону України «Про оренду землі» необхідно: наявність наміру власника земельної ділянки передати її в оренду; звернення істотного землекористувача до власника земельної ділянки із листом-пропозицією укласти договір оренди на певних умовах; звернення іншої особи (осіб) до власника земельної ділянки з пропозицією укласти договір оренди землі.
Отже, маючи намір укласти договір оренди земельної ділянки особа, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, має повідомити про це орендодавця та надіслати останньому лист-пропозицію про укладення договору оренди.
При цьому саме за наявності пропозицій двох або більше осіб, які бажають укласти договір оренди земельної ділянки, в тому числі зазначеного землекористувача масиву земель сільськогосподарського призначення, переважне право буде мати такий землекористувач.
Колегія суддів апеляційного суду наголошує, що укладення договору оренди є добровільним проявом волі власника земельної ділянки.
Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що правом передати належну на праві власності земельну ділянку ФГ «Шугаївське» розпорядилась власник земельної ділянки ОСОБА_1 .
Крім того, приписами земельного законодавства передбачена можливість забезпечення цілісності використання особою масиву земель сільськогосподарського призначення з дотриманням прав та охоронюваних законом інтересів інших землекористувачів.
Як вже вказувалось, відповідно до частини четвертої статті 37-1 Земельного кодексу України, особа, якій належить право користування істотною частиною земель сільськогосподарського призначення, має право на одержання у суборенду земельних ділянок, що перебувають в оренді інших осіб, за умови передачі їх власнику (орендарю) у користування (оренда, суборенда) іншої земельної ділянки, розташованої у цьому ж масиві, на такий самий строк та на таких самих умовах, якщо внаслідок черезсмужжя невикористання таких земельних ділянок створює перешкоди у раціональному використанні земельних ділянок, що перебувають у користуванні цієї особи. Аналогічні положення містить і стаття 8-2 Закону України «Про оренду землі».
Згідно з абзацом 8 частини першої статті 1 Закону України «Про землеустрій» масив земель сільськогосподарського призначення - сукупність земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що складаються з сільськогосподарських та необхідних для їх обслуговування несільськогосподарських угідь (земель під польовими дорогами, меліоративними системами, господарськими шляхами, прогонами, лінійними об`єктами, об`єктами інженерної інфраструктури, а також ярами, заболоченими землями, іншими угіддями, що розташовані всередині земельного масиву), мають спільні межі та обмежені природними та/або штучними елементами рельєфу (автомобільними дорогами загального користування, полезахисними лісовими смугами та іншими захисними насадженнями, водними об`єктами тощо).
Враховуючи викладене, переважне право особи на укладення договору оренди земельної ділянки, якій належить право користування істотною частиною відповідного масиву земель сільськогосподарського призначення, існує лише на момент укладення такого договору оренди з іншою особою (орендарем).
Водночас у випадку коли договір оренди земельної ділянки з іншими орендарем вже укладено, то особа, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, має право на укладення договору суборенди такої земельної ділянки з передачею взамін права користування іншою земельною ділянкою за наявності умов, встановлених частиною третьою статті 8-2 Закону України «Про оренду землі» та з урахуванням особливостей, передбачених частиною п`ятою статті 8-2 цього Закону.
Аналізуючи докази у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки орендар ФГ «Шугаївське» і власник земельної ділянки ОСОБА_1 за власним бажанням уклали між собою договір оренди земельної ділянки, який є чинним, отже позивачем не доведено його порушення прав та охоронюваних законом інтересів, отже позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Звернувшись до суду із даним позовом наявність переважного права на укладення договору оренди спірної земельної ділянки ТОВ АПК «Магнат» обґрунтовувало тим, що належна ОСОБА_1 земельна ділянка площею 1,9435 га, розташована в масиві поля, яке тривалий час на підставі договорів оренди обробляється позивачем, у користуванні якого знаходиться понад 75 % земельних ділянок даного поля, посилаючись при цьому на положення ч. 4 ст. 8-2 ЗУ «Про оренду землі».
Проте, апеляційний суд вважає, що твердження ТОВ АПК «Магнат» про наявність переважного права на укладення договору оренди спірної земельної ділянки, є хибними, виходячи з такого.
Положення ч. 4 ст. 8-2 ЗУ «Про оренду землі», на які посилається позивач, як підставу для задоволення заявлених вимог, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки ця норма визначає, що товариство, якому належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, має переважне право на укладення договору оренди на умовах, не гірших, ніж умови для зазначеної сторони у разі наявності пропозиції іншої особи щодо укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки. Разом з тим, у справі встановлено, що вже наявний договір оренди земельної ділянки між ФГ «Шугаївське» та ОСОБА_1 , який укладено 01.04.2020.
Позивачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих доказів на підтвердження правомірності користування земельною ділянкою, власником якої є ОСОБА_1 , про що правильно зазначив суд першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги тієї обставини, що дізнавшись про укладення оспорюваного договору оренди, позивач 01.07.2021 направив відповідачці пропозицію про розірвання договору оренди з ФГ «Шугаївське» та укладення такого договору з ТОВ АПК «Магнат» на тих же умовах, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, оскільки пропозиція про намір скористатися переважним правом була направлена ОСОБА_1 вже після укладення договору оренди землі між відповідачами, а саме 01.04.2020.
Враховуючи, що договір оренди землі на спірну земельну ділянку вже укладений, надсилання відповідачці пропозиції на укладення такого ж договору на тих же умовах з ТОВ АПК «Магнат», не може бути підставою для його укладення із посиланням на наявність переважного права останнього.
Отже, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що коли договір оренди земельної ділянки з іншими орендарем вже укладено, то особа, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, має право на укладення договору суборенди такої земельної ділянки з передачею взамін права користування іншою земельною ділянкою за наявності умов, встановлених ч.3 ст. 8-2 ЗУ «Про оренду землі» та з урахуванням особливостей, передбачених ч.5 ст. 8-2 цього Закону, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Є необґрунтованим і клопотання від представника ТОВ «АПК «Магнат» - адвоката Цвіркуна І.О. про зупинення провадження у даній цивільній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку цивільних справ №733/1064/21, №733/1066/21, №733/1065/21, №733/1067/21, №733/1068/21 та №733/1070/21.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Тлумачення пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України свідчить про те, що суд може зупинити провадження у справі лише у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку:     а) палатою; б) об`єднаною палатою; в) Великою Палатою Верховного Суду та прийняття ними до свого провадження.
При цьому така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли на розгляді перебуває справа, за наслідками перегляду якої Верховний Суд може прийняти постанову, у якій міститься правовий висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати (частина друга статті 416 ЦПК України).
За інформацією, наявною в Єдиному державному реєстрі судових рішень, справи №№ 733/1067/21, 733/1070/21 перебувають на розгляді Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, справа № 733/1068/21 - на розгляді Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, справи №№ 733/1064/21, 733/1065/21, 733/1066/21 – на розгляді Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, а не палати, об`єднаної палати чи Великої Палати Верховного Суду.
За таких обставин, відсутні підстави, передбачені п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, для зупинення провадження у цій справі.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, правильність висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування  судового рішення.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                     П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат»  залишити без задоволення.
Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.
Повний текст судового рішення складено 12.01.2023.

Головуючий                               Судді: