ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року	Львів	Справа № 140/4982/21 пров. № А/857/17554/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Онишкевича Т.В.,
суддів                                                                      Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,
з участю секретаря судових засідань                                Кахнич А.П.,                                                             
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року про відмову у роз`ясненні рішення у справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

суддя(і) у І інстанції                                                            Дмитрук В.В., 
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Луцьк, 
дата складення повного тексту рішення                               22 листопада 2022 року,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року у справі №140/4982/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі – ГУ ПФУ) було задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо ненарахування та невиплати позивачу підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ та зобов`язано відповідача провести ОСОБА_1 з 13 листопада 2020 року нарахування та виплату підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про роз`яснення рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року у справі щодо періодичності проведення нарахування та виплати спірних сум, оскільки відповідач проводить виконання вказаного судового рішення на власний розсуд, лише по дату вступу його у законну силу.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року позивачу було відмовлено у роз`ясненні рішення у цій справі з тих мотивів, що таке викладене чітко та зрозуміло, а порядок виконання рішення суд роз`яснювати не може.
У апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить зазначену ухвалу суду скасувати та задовольнити його заяву. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що відповідачем при виконанні рішення суду допущено тлумачення цього рішення, яке не відповідає його змісту та формі. При цьому зазначає, що ГУ ПФУ вважає, що виплату підвищення до пенсії слід здійснювати в іншому розмірі, ніж вказано у резолютивній частині рішення суду. Окрім того, на думку відповідача, виплату слід здійснювати лише до дати набрання ним законної сили, оскільки про інше не вказано у самому рішенні. Тому просить рішення суду першої інстанції роз`яснити.
Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи. 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення суддею першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.
Відповідно до приписів частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання (частина 2 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України).
В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
Підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше.
Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.
За загальними нормами права, роз`яснення судом ухваленого ним рішення здійснюється насамперед з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.
У заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у рішенні є незрозумілим, в чому полягає неясність рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання. Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.
З матеріалів справи слідує, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року у справі №140/4982/21 видано виконавчий лист, який звернуто до виконання до органів Державної виконавчої служби, та по якому відкрито виконавче № 69786251.
При цьому з листа ГУ ПФУ видно, що на виконання зазначеного рішення суду відповідачем у добровільному порядку проведено нарахування підвищення до пенсії позивача, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік). Однак, у зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, та відповідно до  пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.
Окрім того, відповідач зазначив, що у рішеннях суду, у яких відсутня кінцева дата виконуються ГУ ПФУ до дати набрання рішення законної сили.
Таким чином, як видно із зазначеного листа ГУ ПФУ, не зрозуміла резолютивна частина Волинського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року у справі №140/4982/21, що у свою чергу призводить до вільного тлумачення її змісту, а тому апеляційний суд вважає, що таке судове рішення слід роз`яснити. 
Разом із тим, виходячи із приписів частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України роз`яснити судове рішення має суд, який його ухвалив.
Виходячи із положення статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлені підстави для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року про відмову в роз`ясненні судового рішення слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 312, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року у справі № 140/4982/21 та направити справу для продовження розгляду до Волинського окружного адміністративного суду. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Постанова у повному обсязі складена 20 лютого 2023 року.