Справа № 351/1774/22 
Провадження № 22-ц/4808/246/23
Головуючий у 1 інстанції СЕГІН І. . 
Суддя-доповідач Барков 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Баркова В. М.,
суддів                         Пнівчук О. В.,
                               Томин О. О.,
секретар                 Мельник О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Снятинського районного суду від 05 грудня 2022 року в складі судді Сегіна І. Р., постановлену у м. Снятині Івано-Франківської області, у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Державної установи «Центр пробації» про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу.
Позов обґрунтовано тим, що вона з 06 квітня 2018 року працювала на посаді заступника начальника філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області. Наказом від 03 листопада 2022 року її звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки відповідач з часу попередження про її звільнення і до видання наказу про звільнення не запропонував її всі вакантні посади. Крім того, вважає, що в її випадку мало місце так зване «удаване» або фіктивне скорочення.
Посилаючись на викладене, позивачка просила суд поновити її на посаді заступника начальника філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області з дати звільнення, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, що на момент її звільнення становив 6 700,00 грн.
Ухвалою Снятинського районного суду від 05 грудня 2022 року відмовлено у відкритті провадження.
Ухвалу суду першої інстанції мотивована тим, що спір носить публічно-правовий характер, оскільки стосується звільнення позивачки з публічної служби, а тому заявлений позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та належить до предметної юрисдикції адміністративного суду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу» та положення про Державну установу «Центр пробації» у Державній установі «Центрі пробації» працювало дві окремі категорії працівників: за трудовим договором, трудові відносини з якими регулюються у цивільному порядку Кодексом законів про працю України та особи начальницького складу, порядок прийому, проходження служби та звільнення яких регулюється спеціальним законом. Вона працювала у відповідача за умовами трудового договору. Прийом на роботу здійснений без проведення конкурсу, без проходження медичного огляду на предмет придатності до проходження служби, без проведення спеціальної перевірки особи перед призначенням на посаду відповідно за Закону України «Про запобігання корупції». Відсутні також відомості про присвоєння її спеціального звання, набуття нею статусу посадової особи державної служби, присвоєння категорії чи рангу, прийняття присяги на даній посаді. Отже, діяльність її на посаді заступника начальника філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області не можна вважати проходженням публічної служби. А тому вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність публічного-правового спору, а як наслідок не вірно визначено підсудність розгляду справи як адміністративну.
Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Представник Державної установи «Центр пробації» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судовою повісткою направленою на офіційну електронну адресу (а.с. 159), тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без його участі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення  ОСОБА_1 , яка просила скаргу задовольнити, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з відповідачем, де працювала на посаді заступника начальника філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області. Наказом від 03 листопада 2022 року №564/к її звільнено із роботи за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.
Вважаючи своє звільнення незаконним, ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом.
Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, що спір носить публічно-правовий характер, оскільки стосується звільнення позивачки з публічної служби, а тому заявлений позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та належить до предметної юрисдикції адміністративного суду.
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Положеннями статті 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною першою статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
При цьому, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.
Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України.
З аналізу вказаних норм убачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється не на будь-які трудові спори, а лише ті, що пов`язані з прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням, звільненням з неї.
Спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби охоплюють весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби. Водночас до цієї категорії не належать трудові спори: а) керівників та інших працівників державних і комунальних підприємств, установ та організацій; б) працівників, які працюють за трудовим договором у державних органах і органах місцевого самоврядування; в) працівників бюджетних установ.
Як убачається з матеріалів справи, предметом спору є наказ Державної установи «Центр пробації» від 03 листопада 2022 року №564/к про звільнення  ОСОБА_1  із займаної посади заступника начальника філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.
Відповідно до Положення про Державну установу «Центр пробації», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 08 грудня 2020 року № 4242/5 Державна установа «Центр пробації» є неприбутковою державною установою, створеною для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України з питань пробації і безпосереднього спрямування та координації діяльності уповноважених органів з питань пробації, що належить до сфери управління Мін`юсту.
Згідно з Положенням про філію Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області філія є підрозділом, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері виконання певних видів адміністративних стягнень та кримінальних покарань, не позбавлених з позбавленням волі, та пробації у межах адміністративно-територіальної одиниці. Філія є відокремленим підрозділом без права юридичної особи та без права юридичної особи та безпосередньо підпорядковується Державній установі «Центр пробації».
Відповідно до пункту 6 розділу І «Загальні положення» цього Положення організація роботи філії регламентується Положенням про Державну установу «Центр пробації», цим Положенням, Правилами внутрішнього трудового розпорядку Центру пробації, а також відповідними посадовими інструкціями. До складу персоналу філії входять працівники, які працюють за трудовим договором, та особи начальницького складу, що були переведені з Державної кримінально-виконавчої служби України.
Згідно з наказом Державної установи «Центр пробації» №20/К від 04 квітня 2018 року ОСОБА_1 прийнято на посаду заступника начальника філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області 06 квітня 2018 року, з посадовим окладом за 13 тарифним розрядом відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №957/5 «Про впорядкування умов оплати праці працівників Державної кримінально-виконавчої служби України, які не мають спеціальних звань» (зі змінами), установивши їй надбавку за складність, напруженість у роботі в розмірі 40 відсотків посадового окладу, за переведенням із Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.
Відповідно до пунктів 1, 3 Умов оплати праці працівників Державної кримінально-виконавчої служби України, які не мають спеціальних звань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №957/5 ці Умови застосовуються при обчисленні заробітної плати керівників, фахівців, технічних службовців та робітників загальних (наскрізних) професій і посад установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, уповноважених органів з питань пробації, інших установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України. Ці Умови не поширюються на працівників: посади яких віднесені до категорії посад державних службовців.
За змістом посадової інструкції заступника начальника філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області заступник начальника філії призначається на посаду та звільняється з посади наказом директора Центру пробації за поданням начальника філії та з дотриманням вимог чинного законодавства. Заступник начальника філії у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими та розпорядчими актами, Міністерства юстиції України, іншими нормативно-правовими актами, Положенням про філію, наказами і дорученнями Центру пробації, а також цією Інструкцією. Заступник начальника філії є працівником з ненормованим робочим днем.
Отже, посада, на якій працювала ОСОБА_1 , не відносилась до посад начальницького складу та до категорії посад державних службовців. Таким чином, діяльність її на посаді заступника начальника філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області не можна вважати проходженням публічної служби. 
Наявність у спірних правовідносинах сторони суб`єкта владних повноважень - Державної установи «Центр пробації», не змінює правову природу спірних правовідносин, та не робить спір публічно-правовим, оскільки в спірних правовідносинах відповідач не виконує відносно позивача функцій суб`єкта владних повноважень, а фактично є роботодавцем у трудових відносинах.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про підсудність спору у в цій справі адміністративному суду та безпідставно відмовив у відкритті провадження у справі в порядку цивільного судочинства.
Згідно із статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на викладене, оскаржувану ухвалу суду не можна визнати законною й обґрунтованою, а тому її належить скасувати, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Керуючись ст. 367, 368, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - задовольнити.
Ухвалу Снятинського районного суду від 05 грудня 2022 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 27 січня 2023 року.

Судді                                                                         В. М. Барков

               О. В. Пнівчук

               О. О. Томин