Дата документу  Справа № 333/1704/22 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №333/1704/22                                 Головуючий в 1 інст. Дмитрієва М.М.
Провадження №33/807/61/23                                                Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року                                                 місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , адвоката Трофимова В.В., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2022 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір. 

       Згідно з оскаржуваною постановою, суддя суду першої інстанції встановив, що 29 квітня 2022 року, о 14 годині 25 хвилині, ОСОБА_1 , у м. Запоріжжя по вул. Очаківська, буд. 1В, керував транспортним засобом «ВАЗ 21013», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою спеціального технічного приладу – «Alcotest Drager 6820», результат – 0,58 проміле, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що з постановою не згоден, так як її ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Щодо обставин події вказує, що він прийшов з другом до блок-посту забрати свій автомобіль, знаходячись біля автівки до нього підійшли працівники поліції та запропонували пройти тест на алкоголь, він погодився та продув драгер два рази. Далі поліцейський робив з алкотестерем якісь маніпуляції, після чого сказав, що він показав результат 0,58 проміле алкоголю. З результатом алкотестера він не погодився. Права йому не роз`яснювали, до медичного закладу не пропонували поїхати, що підтверджується відеозаписом події. 
Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , думку адвоката Трофимова В.В., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 а) ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме:
- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення від 29.04.2022 року серії ААБ № 329764 (а.с.1);
- актом огляду на стан сп`яніння, роздрукованим протоколом приладу «Драгер» від 29.04.2022, з результатом 0,58 промілле, в якому зазначено власноручний підпис ОСОБА_1 про те, що він з результатом згоден (а.с. 5,6);
- направленням на огляд ОСОБА_1 на визначення стану сп`яніння в закладі охорони здоров`я (а.с. 4);
- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини (а.с. 11).

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9 а) ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апелянта, що він не керував транспортним засобом, а лише перебував біля автівки, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає непереконливими.
При цьому, особливості цього провадження дійсно засвідчують відсутність фіксації щодо керування  ОСОБА_1 транспортним засобом, однак факт керування підтверджується іншими доказами у справі, які суд не може залишити без уваги.
Так, відеозаписом події, долученого до справи, зафіксовано перебування ОСОБА_1 біля автівки на блок-посту після зупинки транспортного засобу та добровільне проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». При цьому, ОСОБА_1 декілька разів продував драгер, оскільки не слідував інструкцій працівника поліції, який вказував як потрібно. За результатом останнього продуття, спец прилад показав результат вмісту алкоголю 0,58 проміле. При цьому, на запитання поліцейського про вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 повідомляє, що вживав алкоголь вчора ввечері.
Апеляційний суд констатує, що ОСОБА_1 на місці події факт керування не заперечував, а намагався залагодити ситуацію, що додаткового свідчить про правильність підозри з боку працівників поліції щодо керування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. 
Тому, на думку апеляційного суду факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний час та у зазначеному місці не викликає сумніву, а позиція ОСОБА_1 спрямована на уникнення останнього від адміністративної відповідальності за допущене правопорушення.
При цьому, оскільки ОСОБА_1 незгоду з результатами огляду не висловлював, то працівники поліції правомірно не пропонували йому пройти освідування у медичному закладі, що узгоджується із положеннями ч.2 ст.266 КУпАП.
Отже, огляд ОСОБА_1 на виявлення стану алкогольного сп`яніння проведено з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року, а саме на місці зупинки транспортного засобу.

Доводи апелянта стосовно можливої похибки показань газоаналізатора є необгрунтованими та не виходять за межі припущень, оскільки з роздрукованого результату приладу «Драгер», за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння, вбачається, що останнє калібрування приладу проводилось в межах міжповірочного інтервалу та є діючим, відтак підстави для визнання його результату недійсним відсутні. 

У розділі протоколу про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, і повідомлено, що розгляд справи відбудеться за викликом суду, а тому посилання автора апеляції про не роз`яснення йому прав безпідставні.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2022 року, якою на  ОСОБА_1  накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПзалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник