УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження

20 лютого 2023 року  
м. Київ

справа №240/5917/21
адміністративне провадження №К/990/3734/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Коваленко Н.В.,
суддів: Берназюка Я.О., Шарапи В.М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року та ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо нарахування та виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, згідно зі статтею 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Житомирській області нарахувати та виплати з урахуванням раніше проведених виплат: додаткової пенсії  за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, згідно зі статтею 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року позов повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу.

Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року відмовлено. Визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано апелянту протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку та вказати інші підстави для поновлення строку.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі № 240/5917/21 на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

22 листопада 2021 року ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі № 240/5917/21 на підставі пункту 3 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погодившись із прийнятими ухвалами суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті касаційна скарга направлена до Верховного Суду 27 січня 2023 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження.

Скаржником подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що про зміст ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року скаржник вперше дізнався 24 січня 2023 року з ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року, яка була надана для нього судом першої інстанції 24 січня 2023 року. Відтак вважає, що має право на поновлення строку касаційного оскарження ухвал суду апеляційної інстанції.

При цьому з копії листа Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 січня 2023 року №В-1-23/02.2-07/205/2023, який долучено до касаційної скарги вбачається, що копію ухвали від 29 листопада 2021 року надіслано на електронну адресу представника позивача, що на думку скаржника, не є належним способом вручення судового рішення відповідно до статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої та третьої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 31 жовтня 2019 року у справі № 760/22516/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 826/10044/18, від 31 березня 2021 року у справі № 240/13092/20, відповідно до якої надіслання копії судового рішення на електронну адресу не є належним способом вручення судового рішення відповідно до статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, розглянувши вищезазначене клопотання, колегія суддів дійшла висновку, що наведені скаржником підстави пропуску строку на касаційне оскарження є поважними, а тому строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам статей 329, 330 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина четвертої цієї статті).

Відповідно до частини першої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права. Скаржник вважає, що висновки суду апеляційної інстанції є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Наведені доводи вказують на існування обставин, визначених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та частиною першою статті 353 цього ж Кодексу, і є підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Визнати поважними підстави пропуску строку на касаційне оскарження та поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року та ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року та ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії.

Витребувати з Житомирського окружного адміністративного суду справу № 240/5917/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії.

Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                                 Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                    Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                    В.М. Шарапа