ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3462/22                                                     Суддя (судді) першої інстанції: В.А.Гайдаш

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  13 березня 2023 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
            
ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 про мобілізацію позивача;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити позивача з військової служби на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно призвав позивача, як особу з інвалідністю ІІІ групи, на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , чим порушив вимоги статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Апелянт вказує, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому підлягає скасуванню.
Зазначає, що суд першої інстанції під час вирішення справи не звернув увагу на те, що відповідачем не було проведено медичного огляду позивача.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини першої   статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з наявних матеріалів справи,    ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААА №534240 від 07.12.2016.
Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.03.2022 року № 84 ОСОБА_1 призваний на військову службу до військової частини НОМЕР_1 .
Позивач, вважаючи протиправними дії  відповідача, звернувся в суд з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з частинами першою, другою  статті 17 Конституції України  захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Поряд з цим, відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022  «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим  Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Згідно частини першої статті 1 Закону України  «Про військовий обов`язок та військову службу»  від 25.03.1992 №2232-XII (далі -  Закон №2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. (частина друга  статті 1 Закону №2232-ХІІ)
Відповідно до частини сьомої  статті 1 Закону №2232-ХІІ  виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
За нормами частини третьої  статті 1 Закону №2232-ХІІ  військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Пунктом 12 частини 1 статті 1 Закону України  «Про оборону України»  визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до частини 1  статті 39 Закону №2232-ХІІ  призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України  «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.
Статтею 1 Закону України  «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»  від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 22 Закону №3543-ХІІ  визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Поряд з цим,  статтею 23 Закону №3543-ХІІ  передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Так, зокрема, відповідно до частин третьої статті 22 Закону №3543-XII  під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Статтею 23 Закону №3543-XII передбачено підстави, за яких не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у чинній редакції на момент призову ОСОБА_1 на військову службу за мобілізацією 08.03.2022 року стаття 23 зазначеного Закону не містила положень про те, що визнані в установленому порядку особи з інвалідністю не підлягають призову на військову службу під час мобілізації або в особливий період.
Так, до абзацу третього частини першої  статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»  були внесені зміни Законом України від 15.03.2022 №2122-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо звільнення від військової служби осіб з інвалідністю та осіб, які доглядають за особами з інвалідністю і хворими дітьми» (набрав чинності 21.03.2022), яким визначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).
Виходячи із обставин у цій справі, відповідачем відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», правомірно 08.03.2022 призвано ОСОБА_1 , як особу з інвалідністю ІІІ групи, до лав Збройних Сил України на військову службу за мобілізацією.
Щодо доводів позивача, які викладені в апеляційній скарзі, що відповідачем під час мобілізації не було проведено медичний огляд, що є обов`язком відповідача, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно частини п`ятої цієї статті, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Як вбачається із тексту позовної заяви, позивач обґрунтував свої позовні вимоги на тій підставі, що він є інвалідом III групи з 01.01.2016 року, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, а тому відповідач порушуючи вимоги статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», протиправно призвав його на військову службу.
В позовній заяві відсутні обґрунтування щодо порушення відповідачем його призову без проведення медогляду військово-лікарською комісією.
Суд апеляційної інстанції керуючись частиною п`ятою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України не приймає зазначені доводи позивача.
Судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями  315,  316,  321,  322,  325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий                    суддя                                        І.О.Лічевецький

суддя                                        В.П.Мельничук

суддя                                        О.М.Оксененко