ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 673/205/20
Провадження № 22-ц/4820/486/23

Хмельницький апеляційний суд 
 
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Костенка А.М., Талалай О.І.,
секретар судового засідання – Дубова М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №673/205/20 за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2022 року, суддя Дворнін О.С., у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», заінтересовані особи – Акціонерне товариство «КРЕДОБАНК», ОСОБА_1 , про заміну стягувача у виконавчих листах у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог 
У вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» звернулось до суду першої інстанції із заявою про заміну стягувача у виконавчих листах у цивільній справі №673/205/20 з Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» на правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». 
Заява обгрунтована тим, що заочним рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2020 року по справі №673/205/20 задоволено позов АТ «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке постановою Хмельницького апеляційного суду від 23 грудня 2021 скасовано та ухвалено нове. Разом з тим, відповідно до договору факторингу від 21.12.2021 №2 АТ «КРЕДОБАНК» відступило ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» свої вимоги за кредитним договором від 30.06.2016 №2326/2016, укладеним між АТ «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_1 . Зазначає, що АТ «КРЕДОБАНК» виконавчих документів по боржнику для ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» не передавав, інформація про те чи видавались виконавчі листи у справі №673/205/20 у заявника відсутня. 
Посилаючись на вказані обставини та приписи ст. ст. 512, 514 ЦК України, просить замінити вибулого стягувача АТ «КРЕДОБАНК» на правонаступника – ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» щодо виконання рішення у справі №673/205/20.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2022 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про заміну стягувача у виконавчих листах задоволено. Замінено сторону вибулого стягувача Акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» у виконавчих листах в цивільній справі №673/205/20 на Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», як правонаступника.
Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про заміну стягувача у виконавчих листах, керувався нормами ст.ст. 512, 514 ЦК України та дійшов висновку про наявність підстав для заміни стягувача з АТ «КРЕДОБАНК» на його правонаступника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про заміну стягувача у виконавчих листах відмовити.

Узагальнення доводів апеляційної скарги
Апеляційна скарга мотивована тим, що апелянт жодним чином не був повідомлений про дату та час розгляду заяви про заміну стягувача у виконавчих листах, під час розгляду та проголошення оскаржуваної ухвали участі не брав.
Крім того, зазначив, що 23 грудня 2021 року Хмельницьким апеляційним судом прийнято постанову, відповідно до якої заочне рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення. При цьому, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло право вимоги за кредитним договором №2326/2016 від 30.06.2016 на підставі договору факторингу №2 від 21.12.2021, тобто до моменту ухвалення рішення у цивільній справі №673/205/20. Судом першої інстанції не досліджено та не надано належної правової оцінки змісту договору факторингу №2 від 21.12.2021 та додатків до нього, не встановлено та не досліджено обсяг зобов`язань, що були відступлені за вказаним договором, не досліджено жодного платіжного доручення або іншого фінансового документу про перерахування новим кредитором на рахунок попереднього кредитора грошових коштів за придбані активи, при тому, що право вимоги вважається відступленим фактору з дати повної (остаточної) плати фактором ціни прав вимоги. 

Процесуальні дії апеляційного суду
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 09 січня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ухвалою суду від 09 січня 2023 року справу призначено до розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Апелянт ОСОБА_1 про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. 
ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлене, представник товариства в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.
АТ «КРЕДОБАНК» про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлене, представник товариства в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.
ОСОБА_2 про дату, час та місце слухання справи належним чином повідомлена, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Мотивувальна частина
Встановлені фактичні обставини справи 
Встановлено, що заочним рішенням Деражнянського районного суду від 23 жовтня 2020 року по справі №673/205/20 задоволено позов Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до  ОСОБА_1 та   ОСОБА_2  про стягнення заборгованості. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» суму заборгованості за Кредитним договором № 2326/2016 від 30.06.2016 року у розмірі 444080,80 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 358385,16 грн; заборгованості за відсотками в сумі 14852,40 грн; понесених банком судових витрат в сумі 2000,00 грн та заборгованості за пенею в сумі 68843,24 грн, а також сплачений судовий збір в сумі 6661,21 грн.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 23 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2  на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» суму заборгованості за кредитним договором №2326/2016 від 30.06.2016 року у розмірі 233053,24 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2   на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» судові витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції в розмірі по 1747,90 грн з кожного. Стягнуто з Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції в розмірі 4748,11 грн.
Виконавчі листи по справі №673/205/20 не видавались.
21 грудня 2021 року між АТ «КРЕДОБАНК» (Клієнт) та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (Фактор) укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №2, за умовами якого Клієнт передає Фактору (передає у власність Фактора) Права Вимоги в повному обсязі за плату та під фінансування від Фактора, а Фактор набуває (приймає у власність) від Клієнта Права Вимоги в повному обсязі та здійснює їх оплату (фінансування) Клієнту.
Згідно з пунктом 3.1. договору факторингу на умовах цього Договору Клієнт відступає Фактору (передає у власність Фактора) Права Вимоги в повному обсязі за плату та під фінансування від Фактора, а Фактор набуває (приймає у власність) від Клієнта Права Вимоги в повному обсязі та здійснює їх оплату (фінансування) Клієнту. При цьому, Права Вимоги відступаються Клієнтом Фактору (Права Вимоги переходять від Клієнта до Фактора у власність) з першого робочого дня, наступного за днем, у який одночасно будуть наявні (виконані) наступні дві умови: – Фактором на користь Клієнта виконано в повному обсязі у повній відповідності до умов цього Договору грошове зобов`язання щодо оплати (фінансування) Ціни Відступлення; – між Клієнтом і Фактором укладено (з нотаріальним посвідченням) договір про відступлення Клієнтом Фактору відповідних прав Клієнта (як заставодержателя) за нотаріально посвідченими Забезпечувальними Документами.
З витягу до додатку №1 до договору факторингу №2 від 21.12.2021 слідує, що ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло право вимоги, зокрема, за кредитним договором №2326/2016 від 30.06.2016 до боржника ОСОБА_1 .
Відповідно до платіжного доручення №4203 від 21.12.2021 ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» перерахувало АТ «КРЕДОБАНК» 7892184,62 грн за відступлення права вимоги згідно з договором факторингу №2 від 21.12.2021.
В вересні 2022 року ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» звернулось до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчих листах щодо боржника ОСОБА_1 у цивільній справі №673/205/20 з Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» на Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА».

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин 1, 2 та 5 статті 442 ЦПК України, зокрема у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10 зазначила, що особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (у тому числі повторного за обґрунтованих підстав при повторному зверненні з виконавчим документом, оскільки зазначена стаття ЦПК України цього не виключає, а Закон про виконавче провадження передбачає таку можливість). Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до договору факторингу від 21 грудня 2021 року №2, укладеного між АТ «КРЕДОБАНК» (Клієнт) та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (Фактор), та додатку до нього, останній набув право вимоги за кредитним договором №2326/2016 від 30.06.2016 до боржника ОСОБА_1 . Згідно з платіжним дорученням №4203 від 21.12.2021 року ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» перерахувало АТ «КРЕДОБАНК» обумовлену в договорі суму – 7892184,62 грн за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №2 від 21.12.2021.
У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Судом не встановлено, що вказаний вище договір факторингу оспорюється або визнаний у встановленому порядку недійсним, і на відповідні обставини не посилаються учасники справи. У зв`язку з цим необґрунтованими є посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» є правонаступником Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК».
Також, апеляційний суд зазначає, що згідно з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №2-а-3494/11 та від 27 серпня 2020 року у справі №804/536/18, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання. У таких висновках необхідно керуватися принципом обов`язковості судового рішення та тим, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а незабезпечення виконання рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Колегія суддів наголошує, що сам лише факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах, без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи з виконання судового рішення, адже лише стягувач має право на отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання. Таким чином, у правовій ситуації, коли у матеріальних правовідносинах відбулося правонаступництво, проте суд відмовляє у заміні у виконавчому листі сторони стягувача його правонаступником відбувається порушення принципу обов`язковості судового рішення та нівелюється правова мета звернення особи до суду, адже завдання цивільного судочинства – ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Враховуючи, що у даній справі первісним стягувачем було АТ «КРЕДОБАНК», яке здійснило відчуження прав вимоги, у зв`язку з чим втратило матеріально-правову і процесуальну заінтересованість в отриманні виконавчих листів та не зобов`язане вчиняти такі дії фактично для та на користь нового стягувача – ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», яке набуло прав вимоги за договором факторингу, що встановлено судом. При цьому, сама лише відсутність виконавчих листів не є та не може бути перешкодою у матеріальному правонаступництві у спірних правовідносинах ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» після АТ «КРЕДОБАНК».
Отже, суд першої інстанції, дійшов вірного висновку про заміну стягувача у виконавчих листах, а тому доводи апелянта в цій частині є необгрунтованими.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення боржника про розгляд заяви про заміну стягувача у виконавчих листах, колегія суддів враховує наступне.
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 3 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (частина 1 статті 8 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 3, 5 статті 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.
Відповідно до частини 5 статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення – завчасно.
Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку (частина 6 статті 128 ЦПК України).
Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства – відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про дату, час і місце судового засідання, а й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про дату, час і місце судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18.
Як вбачається з матеріалів справи, одержавши заяву ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про заміну стягувача у виконавчих листах, суд першої інстанції ухвалою від 14 жовтня 2022 року призначив її до розгляду на 30 листопада 2022 року.
Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду заяви. 
Отже, суд першої інстанції вимоги процесуального закону не дотримав, розгляд справи не відклав, не вжив заходів щодо повідомлення боржника про розгляд заяви, у матеріалах справи немає даних про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду. Таким чином, справа була розглянута за відсутності боржника і немає об`єктивних даних про те, що він будь-яким чином був повідомлений про її розгляд.
 
Висновки суду апеляційної інстанції 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов’язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що за положенням пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про заміну стягувача у виконавчих листах щодо боржника ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 389, 390 ЦПК України, 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про заміну стягувача у виконавчих листах задовольнити.
Замінити стягувача у виконавчих листах з Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» на його правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» щодо боржника ОСОБА_1 у справі №673/205/20 за позовом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 20 лютого 2023 року.

Судді: Т.В. Спірідонова

А.М. Костенко 

О.І. Талалай