УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
16 березня 2023 року
м. Київ
справа № 555/2035/14-к
провадження № 51-6010ск19
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 02 серпня 2021 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року,
встановив:
Як убачається з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 02 серпня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за нововиявленими та виключними обставинами.  
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 02 серпня 2021 року - без зміни.
ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій порушував  питання про перегляд зазначених ухвал судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку.
Ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху як таку, що не відповідає вимогам ст. 427 КПК. Також 
ОСОБА_4 було роз`яснено, що в разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, вона буде повернута.
01 березня 2023 року на адресу Верховного Суду надійшла нова касаційна скарга ОСОБА_4 , проте всіх недоліків, зазначених в ухвалі касаційного суду 
від 17 лютого 2023 року ним не усунуто.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність 
(ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Так, ОСОБА_4 , уточнивши свої вимоги, в прохальній частині своєї касаційної скарги просить скасувати ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 02 серпня 2021 року, ухвалу Рівненського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.
Разом із тим ОСОБА_4 , посилаючись на численні рішення різних судових інстанцій, у тому числі й судів різних юрисдикцій, не зазначає, в чому полягає незаконність саме ухвал місцевого суду від 02 серпня 2021 року та апеляційного суду від 19 грудня 
2022 року, про скасування яких він просить у своїй скарзі. 
Так, касаційна скарга не містить посилань на конкретні норми матеріального і (або) процесуального права, які, на думку скаржника, порушені місцевим та апеляційним судами під час розгляду його заяви, а також конкретного обґрунтування того, у чому полягають ці порушення, як вони вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень. У касаційній скарзі не зазначено, які передбачені ст. 459 КПК нововиявлені або виключні обставини, наведені ним у заяві, залишилися поза увагою місцевого суду при відмові у відкритті провадження та апеляційного суду при залишенні його апеляційної скарги без задоволення. Також, скаржником не зазначено й що саме підтверджує наявність таких виключних або нововиявлених обставин.   
Натомість у касаційній скарзі ОСОБА_4 , не наводячи жодних конкретних доводів на обґрунтування своїх вимог стосовно скасування ухвал місцевого суду 
від 02 серпня 2021 року та апеляційного суду від 19 грудня 2022 року, перераховує норми трудового законодавства, кримінального процесуального закону, Конституції України та міжнародного законодавства. Проте, у якому контексті зроблені ним ці посилання та як вони пов`язані з його вимогами, зі змісту касаційної скарги зрозуміти неможливо.
Таким чином, оскільки в установлений строк ОСОБА_4 не усунув недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, з огляду на положення п. 1 ч. 3 
ст. 429 КПК, його касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_4 вправі звернутися за безоплатною правовою допомогою до відповідного центру або бюро правової допомоги за місцем проживання. 
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 02 серпня 2021 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року, з усіма доданими до неї матеріалами, повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                                             ОСОБА_3