УХВАЛА

19 січня 2023 року 
м. Київ
справа №855/7/22
провадження № К/990/446/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Смоковича М. І.,
суддів: Данилевич Н. А., Кашпур О. В.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Окружного адміністративного суду міста Києва про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
31 грудня 2022 року зазначену касаційну скаргу подано засобами поштового зв`язку.
03 січня 2023 року скарга надійшла до суду касаційної інстанції.
З матеріалів касаційної скарги й ухвалених у цій справі судових рішень убачається таке.
ОСОБА_1 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з вимогою про визначення територіальної підсудності позовної заяви до Окружного адміністративного суду міста Києва про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року визначено територіальну підсудність справи № 855/7/22 за позовом ОСОБА_1 до Окружного адміністративного суду міста Києва про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди - Київському окружному адміністративному суду.
27 вересня 2022 року адміністративний позов надійшов до Київського окружного адміністративного суду. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано десять днів з моменту отримання вказаної ухвали для усунення недоліків шляхом викладення позовної заяви державною мовою та надання до суду документу про сплату судового збору в установленому законом розмірі.
18 жовтня 2022 року ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій він зазначив про відвід головуючого судді Лапія С.М.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Лапія С.М.
Зі змісту заяви про усунення недоліків висновується, що ОСОБА_1 висловлює незгоду з підставами, які суд зазначив, залишивши позовну заяву без руху.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року продовжено строк усунення недоліків позовної заяви на десять днів з дня отримання копії даної ухвали.
Копію ухвали про продовження строку усунення недоліків позовної заяви 31 жовтня 2022 року позивачу надіслано на електронну адресу, зазначену у позовній заяві та доставлено до його електронного кабінету.
17 листопада 2022 року Київський окружний адміністративний суд постановив ухвалу, якою повернув позовну заяву позивачеві відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Така ухвала постановлена судом першої інстанції з огляду на неусунення у встановлений судом строк недоліків позовної заяви. При цьому з клопотанням про продовження строку для їх усунення позивач до суду не звертався.
Не погодившись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2022 року апеляційну скаргу залишено без руху через подання такої скарги російською мовою та надано заявнику п`ятиденний строк, з дня отримання ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги, викладеної державною (українською) мовою, до якої додати її копії відповідно до кількості учасників справи.
Копію зазначеної ухвали суду апелянту доставлено 01 грудня 2022 року до електронного кабінету користувача підсистеми «Електронний суд».
Отже, останнім днем для усунення недоліків апеляційної скарги було 06 грудня 2022 року.
07 грудня 2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява, викладена також російською мовою.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року у справі № 855/7/22 повернуто.
Вважаючи ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року постановленими з порушенням норм процесуального права, позивач подав касаційну скаргу.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у частині оскарження ухвали Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року виходить з такого.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Частиною п`ятою статті 321, частиною першою статті 328 КАС України обумовлено, що судові рішення суду апеляційної інстанції оскаржуються в касаційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 цього ж Кодексу суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи, що ухвала Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року не переглянута по суті в апеляційному порядку, у відкритті касаційного провадження у цій частині необхідно відмовити.
Що стосується оскарження ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року, суд касаційної інстанції зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 15 КАС України судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою.
Положеннями частини першої статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.
Також частиною п`ятою статті 10, пунктом 4 частини першої статті 92 Основного Закону України регламентовано, що застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова, а у частині шостій статті 13 цього Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.
Частинами першою, другою статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» передбачено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».
При цьому за змістом статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.
Викладене узгоджується, зокрема, з Рішенням Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 8-рп/2008, відповідно до якого види судочинства (конституційне, адміністративне, господарське, кримінальне та цивільне) є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення.
У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа №10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, що визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).
Відповідно до частини третьої статті 15 КАС України суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасників судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.
Відповідно до частини четвертої статті 15 КАС України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.
Отже, учасники судового процесу які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, проте процесуальні документи мають бути подані лише державною мовою.
З огляду на зазначене, як апеляційна скарга, так і будь-які інші процесуальні документи (зокрема, заяви) повинні бути викладені державною (українською) мовою.
Така позиція з питання мови викладена у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року (справа № 21-1092а16) та постанові Верховного Суду від 19 вересня 2022 року у справі № 521/12324/18 (пр. № 51-5817кмо21).
Також вказана правова позиція була викладена в ухвалах Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі 826/10114/17, від 01 липня 2019 року у справі 243/10706/18, від 22 липня 2019 року у справі 826/19159/16.
Відповідно до частини другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Перес де Рада Каванілес проти Іспанії» зазначає, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватися відповідно до потреб і ресурсів суспільства; держава вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
За таких обставин, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що передбачена чинним законодавством України вимога щодо подання документів (у тому числі апеляційних і касаційних скарг) українською мовою не є перешкодою у доступі до правосуддя та не звужує права учасників провадження за мовною ознакою, оскільки процесуальним законодавством гарантовано право учасників провадження щодо користування ними в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом пункту 2 частини другої цієї ж статті у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України 
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року у справі № 855/7/22 за позовом ОСОБА_1 до Окружного адміністративного суду міста Києва про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                М. І. Смокович

Судді                                                                                                    Н. А. Данилевич

                                                                                                    О. В. Кашпур