Ухвала
21 грудня 2022 року
м. Київ
 
справа № 372/2089/19
провадження № 61-12179ск22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,
розглянувшикасаційну скаргу адвоката Кулініченка Геннадія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5  звернулися до суду з позовом до  ОСОБА_4  про припинення права на частку у спільному майні та про визнання на 1/3 частину земельної ділянки АДРЕСА_1 ), кадастровий номер 3223151000:04:070:0024.
Заочним рішенням від 21 листопада 2019 року Обухівський районний суд Київської області позов ОСОБА_1 , ОСОБА_5 задовольнив.
Припинив право власності ОСОБА_4 на 1/3 частку земельної ділянки №  НОМЕР_1 з кадастровим номером №3223151000:04:070:0024 з цільовим призначенням для садівництва, пл. 0,0608 га, яка знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, м. Українка, СТ «Берізка».
Визнав за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 право власності на 1/3 частки цієї земельної ділянки.
Ухвалою від 23 червня 2021 року Обухівський районний суд Київської області заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення задовольнив. 
Скасував заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 листопада 2019 року.
Призначив справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Рішенням від 23 грудня 2021 року Обухівський районний суд Київської області позов задовольнив частково.
Припинив право власності ОСОБА_4 на 1/6 частку земельної ділянки № НОМЕР_1 з кадастровим номером №3223151000:04:070:0024 та цільовим призначенням для садівництва, пл. 0,0608 га, яка знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, м. Українка, СТ «Берізка».
Визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку земельної ділянки № НОМЕР_1 з кадастровим номером 3223151000:04:070:0024 та цільовим призначенням для садівництва, пл. 0,0608 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський р-н, м. Українка, СТ «Берізка».
Компенсував ОСОБА_4 вартість 1/6 частки земельної ділянки № НОМЕР_1 з кадастровим номером 3223151000:04:070:0024 та цільовим призначенням для садівництва, пл. 0,0608 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виплативши йому 110 619,01 грн., що знаходиться на депозитному рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області.
Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 частину компенсації вартості 1/6 частки земельної ділянки № НОМЕР_1 з кадастровим номером 3223151000:04:070:0024 та цільовим призначенням для садівництва, пл. 0,0608 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський р-н, м. Українка, СТ «Берізка» в розмірі 80 105,82 грн. 
У решті позову відмовив. 
Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
Додатковим рішенням від 23 лютого 2022 року Обухівський районний суд Київської області заяву ОСОБА_4 задовольнив частково. 
Стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 13 225,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
У задоволенні інших вимог відмовив.
Заяву ОСОБА_1 задовольнив повністю. 
Стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 8 380,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Постановою від 07 вересня 2022 року Київський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнив.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року в частині задоволення позову про припинення права на частку у спільному майні та стягнення судових витрат скасував та прийняв нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнив частково.
Додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 лютого 2022 року в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу скасував.
Заяву ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_4 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишив без розгляду.
У решті додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 лютого 2022 року залишив без змін.
У грудні 2022 року адвокат Кулініченко Г. В. в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року.
Посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, особа, яка подала касаційну скаргу, просила скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити в силі рішення місцевого суду.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачає, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачає, що у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено з 01 січня 2022 року (на час подання касаційної скарги) в розмірі 2 481,00 грн.
Ціна позову у цій справі становить 190 724,83 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2022 року, а тому справа є малозначною в силу вимог закону.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року). 
Європейський суд з прав людини зазначає, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) зазначила, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
Оскільки оскаржені заявником судові рішення прийняті у малозначній справі, а тому не підлягають касаційному оскарженню і у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою адвоката Кулініченко Геннадія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                           С. Ю. Мартєв
 
В. В. Сердюк
 
І. М. Фаловська