Справа № 127/27441/22
Провадження № 22-ц/801/569/2023
Категорія: 101
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року	Справа № 127/27441/22	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,
суддів: Матківської М.В., Стадника І.М.
за участю секретаря судового засідання: Ковальчук О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/27441/22 за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2023 року про залишення заяви без розгляду, постановлену у складі судді Сичука М.М., -

       встановив:        
ОСОБА_1 , звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 2013 року до березня 2022 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області  від 06 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що ухвала судді постановлена з порушенням норм процесуального права та встановлення суддею обставин, які недоведені у справі, просить скасувати ухвалу судді про залишення заяви без розгляду та повернути справу до суду для продовження розгляду.
03 березня 2023 року від представника заінтересованої особи ОСОБА_2 – адвоката Дудчика М.У. надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали, просили задовольнити. 
Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 – адвокат Дудчик М.У. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив суд залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Інші учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції треба залишити без змін з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що у листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою, в якій просила встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 2013 року по березень 2022 року.
ОСОБА_2 заявила клопотання про залишення заяви без розгляду в порядку статті 294 ЦПК України, так як між сторонами є спір про право, оскільки ОСОБА_2 оспорює обставини проживання заявниці однією сім`єю з її сином.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення`у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Така позиція підтверджується такожпостановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якою встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
З урахуванням викладеного, з огляду на те, що заінтересована особа ОСОБА_2 заперечує проти встановлення факту, а тому встановлення факту, про який просить заявник, пов`язане з наступним вирішенням спору про право, суд приходить до висновку, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.
Згідно із частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Встановивши вказані обставини, з урахуванням ч.4 ст.315 ЦПК України судом першої інстанції цілком обґрунтовано прийняте рішення про залишенні заяви без розгляду.
З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду.
Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції. 
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми процесуального права.
Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про зупинення провадження у справі, з дотриманням норм процесуального права. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2023 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий І.В. Міхасішин 
Судді: М.В. Матківська
І.М. Стадник