П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/16096/21                           Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Дмитро Миколайович   
                           Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
03 квітня 2023 року                                                                                            м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Залімського І. Г. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про  визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
 І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

1.1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 яка полягає у невиплаті при звільненні грошової компенсації вартості за неотримане речове майно;

1.2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у зв`язку зі звільненням з військової служби.

2. У позові ОСОБА_1 зазначив про те, що при звільненні з військової служби відповідач не виплатив компенсацію за неотримане речове майно. Позивач звертався до відповідача із заявою про виплату компенсації, однак відповіді на свою заяву не отримав (а.с. 1-4).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року адміністративний позов задоволено.

3.1. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що виразилась у невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації вартості неотриманого речового майна.

3.2. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна, у зв`язку зі звільненням з військової служби.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт Військова частина НОМЕР_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

5. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що позивач проходив службу менше 5 років, а тому йому заборгованість за невикористане речове майно не нараховується згідно інструкції про організацію речового забезпечення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2020 №110 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу з 25.05.2020 (а.с. 10, 32).

7. У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату компенсації вартості неотриманого речового майна (а.с. 9), заява зареєстрована у Військовій частині НОМЕР_1 19.05.2021 (а.с. 33).

8. 16.06.2021 Військова частина НОМЕР_1 відмовила ОСОБА_1 у виплаті компенсації вартості неотриманого речового майна, оскільки термін його служби становить менше 5 років, у зв`язку з чим грошова компенсація не нараховується на підставі Наказу Міністерства оборони України №232 (а.с. 34, 35).

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

9. Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

10. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

11. Згідно з ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

12. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

13. Вирішуючи питання обґрунтованості апеляційної скарги колегія суддів виходить з такого.

14. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон України №2011-ХІІ), Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 (далі - Порядок №178), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008, Інструкцією про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженою Наказом Міністерства оборони України 29.04.2016 №232, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 р. за № 768/28898 (далі - Інструкція №232).

15. Відповідно до частини першої статті 9-1 Закону України №2011-ХІІ речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

16. Отже, Законом України №2011-ХІІ визначено, що порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

17. Відповідно до положень пунктів 2, 3 Порядку №178, у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби.

18. За приписами абзацу 3 пункту 242 розділу ХІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008, у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

19. З наведених норм вбачається, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення, зокрема у разі звільнення з військової служби. При цьому, на день звільнення зі служби та виключення зі списків особового складу військової частини особа має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

20. Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Інструкції №232 військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно».

21. Отже, Інструкція №232 як і Закон України №2011-ХІІ мають норми про те, що порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

22. Інструкція №232, у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, містила положення відповідно до яких особам офіцерського, сержантського, старшинського та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, нарахування заборгованості здійснюється: під час звільнення в запас або у відставку військовослужбовців, які були прийняті на військову службу за контрактом із запасу, нараховується заборгованість за наявності календарної вислуги більше ніж 5 років, пропорційно часу, який минув з настання права на отримання речового майна, що не було отримане під час проходження служби в повному обсязі (абзаци 7-10 пункту 4 розділу ІІІ Інструкції №232, у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

23. Однак, наведена норма щодо необхідної наявності календарної вислуги більше ніж 5 років суперечить Порядку №178, який не передбачає такої умови компенсації вартості неотриманого речового майна, як наявність вислуги більше 5 років, та не може бути застосована до спірних правовідносин на підставі частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

24. Окрім того, у подальшому абзац десятий пункту 4 розділу ІII Інструкції №232 виключено на підставі Наказу Міністерства оборони №413 від 12.11.2020 і таким чином положення Інструкції №232 були приведені у відповідність до положень Порядку №178.

25. Виходячи з наведених обставин справи суд відхиляє доводи Військової частини НОМЕР_1 про необхідність застосування до спірних правовідносин абзацу десятого пункту 4 розділу ІII Інструкції №232 у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин та вважає відмову у виплаті грошової компенсації з наведених підстав протиправною.

26. Пунктом 4 Порядку №178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, зокрема, за заявою військовослужбовця.

27. Апелянтом не подано доказів, що позивач на момент звільнення з військової служби був у повному обсязі забезпечений речовим майном, відповідно до закріплених норм, а лише вказував на відсутність права на отримання компенсації, у зв`язку із недостатністю календарної вислуги років.

28. Оскільки у позивача наявне право на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно, яку відповідач відмовляється виплатити з підстав визнаних судом протиправними, суд зобов`язує відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію вартості речового майна, яке не отримане під час проходження військової служби.

29. Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

30. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

31. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

32. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

33. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

34. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

35. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
     
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

          
Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сушко О.О.    Залімський І. Г.