УХВАЛА

27 грудня 2022 року 
м. Київ

cправа №  922/1093/22 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Малашенкової Т.М. 

розглянувши матеріали касаційної скарги Комунального підприємства «Харківводоканал» (далі - КП «Харківводоканал», скаржник)
на рішення Господарського суду Харківської області від 17.10.2022
та постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.07.2022 
у справі №922/1093/22
за позовом Фізичної особи - підприємця Демченка Олександра Миколайовича
до Комунального підприємства «Харківводоканал» 
про стягнення заборгованості та нарахувань,
ВСТАНОВИВ:
КП «Харківводоканал» 21.12.2022, через «Електронний суд», звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій скаржник просить, зокрема, скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 17.10.2022 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.07.2022 у справі №922/1093/22 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повністю.
Перевіривши дотримання форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Верховний Суд встановив таке.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Так, підставами для подання касаційної скарги КП «Харківводоканал» та скасування оскаржуваних судових рішень є порушення норм матеріального та процесуального права, а саме:
- посилаючись на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України вказує, що судами попередніх інстанцій були застосовані положення статті 179 Господарського кодексу України та статті 526, 692, 712 Цивільного кодексу України без врахування висновків викладених у постановах Верховного Суду від 24.11.2021 у справі №924/233/18, від 30.01.2019 у справі №911/5358/14, від 06.06.2018 у справі №911/615/15, від 21.05.2021 у справі №910/8861/20, від 10.12.2020 у справі №910/14900/19, від 24.11.2021 у справі №924/232/18 щодо необхідності зазначення правових підстав, які дозволили суду дійти висновку про фактичну поставку позивачем та прийняття відповідачем товару за договором, та необхідністю дослідження і встановлення судами обставин щодо реального руху товару за спірною поставкою. Не з`ясування фактичних обставин щодо реальності поставки товару у спірний період та не дослідження аргументів і доказів призвело до порушення норм процесуального права, а саме статей 13, 86, частини п`ятої статті 236 ГПК України щодо повного та всебічного дослідження обставин, доказів та аргументів сторін, що мають значення для правильного розгляду цієї справи;
- посилаючись на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України обґрунтовує наявність підстав для перегляду в касаційному порядку оскаржуваних судових рішень у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які передбачені підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України. Необхідність відкриття касаційного провадження у справі скаржник обґрунтовує, зокрема тим, що переліком територіальних громад, розташованих у районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточені (блокуванні), затверджені наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75, район мешкання Харківської територіальної громади визначений як район проведення бойових дій, а тому в таких складних умовах дана справа має виняткове значення для КП «Харківводоканал», так як судами було стягнуто грошові кошти з відповідача, у тому числі за те паливо, яке він не отримав та не мав змоги отримати через дії позивача. Крім того, зазначає, що оскаржуваними судовими рішеннями в цій справі було сформовано судову практику, яка може негативно вплинути на розгляд інших аналогічних справі, які вже знаходяться у суді (№922/1003/22), або можуть виникнути у майбутньому.     
З огляду на викладене касаційна скарга КП «Харківводоканал» подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, а саме пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.
Водночас відповідно до пунктів 4, 6 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено: судові рішення, що оскаржуються; вимоги особи, яка подає скаргу.
В прохальній частині касаційної скарги скаржник просить зокрема, скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 17.10.2022 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.07.2022 у справі №922/1093/22 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.
Проте, Верховний Суд звертає увагу, що згідно з відомостями розміщеними в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - Реєстр), у справі №922/1093/22 в Реєстрі наявна лише постанова Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2022 у справі №922/1093/22, якою рішення Господарського суду Харківської області від 17.07.2022 у справі №922/1093/22 залишено без змін. Інших постанов суду апеляційної інстанції у цій справі з Реєстру не вбачається.
Статтею 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.
Аналіз положень статті 308 ГПК України дає підстави для висновку, що вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні бути повними та однозначними, тобто містити інформацію про те, які судові рішення оскаржуються та, які повноваження суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень.
Проте подана касаційна скарга зазначеним вимогам не відповідає, оскільки в прохальній частині скарги, заявник просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 17.10.2022 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.07.2022 у справі №922/1093/22 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю. Однак наявності судового рішення з вказаною датою не вбачається з Реєстру.
Оскільки правильність оформлення касаційної скарги, її змісту та форми покладається саме на скаржника, Суд звертає увагу скаржника на необхідність уточнення прохальної частини касаційної скарги, з урахуванням наведених вище вимог.
Окрім того, положенням статті 291 ГПК України передбачено, що особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.
Згідно з положень статей 73, 76, 77 ГПК України, належним та допустимим доказом надсилання іншому учаснику справи копії касаційної скарги з додатками може вважатися розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) з надіслання адресату листа з описом вкладення, поданий в оригіналі або в належній чином засвідченій копії.
Як убачається з матеріалів касаційної скарги, скаржником не надано доказів надіслання копії касаційної скарги з додатками іншому учаснику цієї справи.
Суд вважає за необхідне звернути увагу скаржника на приписи пункту 7 частини другої статті 42 ГПК України, де встановлено, що учасники справи зобов`язані виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Зокрема, це стосується й вимог статті 291 ГПК України щодо процесуальних обов`язків скаржника.
Процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.
Не надсилання копії касаційної скарги іншим учасникам судового процесу позбавляє цих учасників обізнаності про зміст та підстави касаційного оскарження судового рішення у справі, що, в свою чергу, позбавляє можливості подати в суд касаційної інстанції заперечення проти відкриття касаційного провадження та відзив на касаційну скаргу (стаття 294, 295 ГПК України).
Таким чином, скаржнику слід виконати вимоги статті 291 ГПК України та надіслати копію касаційної скарги з доданими до неї документами іншому учаснику справи №922/1093/22, а   докази надіслання копії касаційної скарги з доданими до неї документами іншому учаснику справи надати суду у 10-ти денний строк з дня вручення цієї ухвали.
Верховний Суд роз`яснює, що у разі не усунення вищевказаних недоліків касаційної скарги у встановлений судом строк, касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.
Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви  без руху  зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
З огляду на викладене, касаційна скарга КП «Харківводоканал» підлягає залишенню  без руху  на підставі частини другої 292 ГПК України, із наданням скаржникові строку для усунення зазначених вище недоліків, шляхом надання:
- касаційної скарги в новій редакції із зазначенням судових рішень, що оскаржуються (з датами їх прийняття):
- доказів (зокрема, описи вкладення) на підтвердження обставин направлення іншому учаснику справи копій касаційної скарги і доданих до неї документів, які у нього відсутні.
Матеріали з усуненням недоліків касаційної скарги слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії цих матеріалів іншим учасникам справи.
Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названих недоліків або не в повному обсязі усунення недоліку протягом установленого строку матиме наслідок повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України, виходячи з вищенаведеного. 
Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд, 
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» на рішення Господарського суду Харківської області від 17.10.2022 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.07.2022 у справі №922/1093/22 - залишити без руху.
2. Надати Комунальному підприємству «Харківводоканал» строк для усунення недоліку касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліку через систему «Електронний суд» або поштою за адресою: м. Київ, вул.  О.  Копиленка, 6.
3. Роз`яснити Комунальному підприємству «Харківводоканал», що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                                                                                           Т. Малашенкова