ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 р. 	Справа № 440/8862/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Курило Л.В. ,  Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2022, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 01.02.22 по справі № 440/8862/21
за позовом                       ОСОБА_1  
до                      Міністерства внутрішніх справ України    
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справи України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:
- визнати протиправними дії Департаменту щодо відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 23 березня 2021 року до Департаменту стосовно оформлення всіх необхідних документів і подання про призначення пенсії за вислугу років та направлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області;
- визнати протиправними дії Департаменту щодо повернення без реалізації документів для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Департамент підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області документи, у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, необхідні для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з урахуванням вислуги років в пільговому обчисленні - 24 роки 8 місяців 2 дні.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, має достатню вислугу років для призначення пенсії на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Проте Департамент протиправно, як на думку позивача, відмовив у складенні подання про призначення пенсії та направленні його разом з необхідними документами пенсійному органу з посиланням на відсутність підстав для зарахування до вислуги років позивача.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справи України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справи України щодо повернення без реалізації документів про призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1 .
Зобов`язано Міністерство внутрішніх справи України скласти подання про призначення пенсії ОСОБА_1 та всі необхідні документи, затверджені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 30 січня 2007 року №3-1, з урахуванням вислуги років ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ України 24 роки 8 місяців 2 дні, та направити їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справи України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що календарна вислуга позивача на момент звільнення з органів внутрішніх справ, 6 листопада 2015 року, складає 21 рік 5 місяців 19 днів, в той час як Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам, звільненим зі служби з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарні роки та 6 місяців і більше. Підпунктом "г" п. 3 Постанови КМУ від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" передбачене пільгове обчислення вислуги років для призначення пенсії. Таким чином, приписи п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 суперечать приписам п. "а" ст. 12 Закону №2262-XII, а відтак, затосуванню підлягає саме Закон №2262-XII, оскільки у відповідності до ч 3 ст 7 Кодексу адміністративного судочинства України, має вищу юридичну силу. Апелянт посилався на позицію Вищого адміністративного суду України від 14 квітня 2017 року №750/9775/16-а. 
Позивач своїм правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, проте надав клопотання про постановлення ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 позивач у період з 6 грудня 1993 року по 12 травня 1995 року проходив службу у Збройних Силах України.
З 23 жовтня 1995 року позивач прийнятий на службу до органів внутрішніх справ.
Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 6 листопада 2015 року №625 о/с майора міліції ОСОБА_1 , старшого слідчого слідчого відділення Кременчуцького районного відділу, звільнено з 6 листопада 2015 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів). Вислуга років ОСОБА_1 станом на 6 листопада 2015 року складає 21 рік 5 місяців 19 днів, у пільговому обчисленні - 24 роки 8 місяців 2 дні. Безперервний стаж служби в ОВС становить 20 років 00 місяців 13 днів.
23 березня 2021 року позивач звернувся до Департаменту з проханням підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавські області необхідні документи для призначення його пенсії за вислугу років у пільговому обчисленні 24 роки 8 місяців 2 дні, відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".
15 квітня 2021 року листом за вих. №П-9297/22 Департамент повідомив позивача про наявність у нього календарної вислуги років 19 років 00 місяців 7 днів, яка не дає права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону.
Позивач не погодився з такими діями відповідача та звернувся до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з підстав їх обгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі, зокрема, в органах внутрішніх справ визначає Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Приписами пункту "б" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ визначено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Таким чином, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ передбачає як єдину і обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.
Відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.
Згідно з пунктом "б" частини першої статті 17 названого Закону, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1 2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховується: служба в органах внутрішніх справ, на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Відповідно до статті 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За змістом пункту 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липя 1992 року №393, до вислуги років зараховуються періоди служби в органах внутрішніх справ.
Відповідно до пункту 2 названого Порядку, до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", під час призначення пенсії згідно з пунктом "а" статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.
Системно аналізуючи вказані норми права, колегія суддів дійшла виснвоку, що визначення у Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині четвертої статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.
Таким чином, передбачена Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).
В свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 липня 1992 року №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.
При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.
Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" 2262-ХІІ.
Отже, в розумінні календарна вислуга – це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).
Для призначення пенсій за вислугу років ця календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 липня 1992 року №393.
З огляду на що, колегія суддів дійшла висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Порядком №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Тобто, Порядок №393 дає можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямований на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1.
Пунктом 1 Порядку №3-1 передбачено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом (2262-12), та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України.
Пунктом 12 Порядку №3-1 визначено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.
Предметом цього спору є правовідносини щодо подання уповноваженим органом Міністерства внутрішніх справ до територіального органу Пенсійного фонду документів для призначення ОСОБА_1 пенсії на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ.
За обставин спору відповідач заперечує факт наявності у ОСОБА_2 вислуги років, достатньої для призначення пенсії на підставі Закону №2262-ХІІ.
Однак, зі змісту наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 6 листопада 2015 року №625 о/с щодо звільнення позивача зі служби вбачається, що вислуга років ОСОБА_1 станом на 6 листопада 2015 року у пільговому обчисленні складає 24 роки 8 місяців 2 дні.
Отже, календарна вислуга років позивача зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393, та становить 24 роки 8 місяців 2 дні, що дає йому право на отримання пенсії за вислугою років, як особі, звільненій у період з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року, як це визначено статтею 12 Закону №2262-ХІІ.
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позиція відповідача у спірних відносинах ґрунтується на помилковому розумінні положень статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ.
Лист Департаменту від 14 квітня 2021 року за вих № П9297/22 не містить посилань на інші обставини, що свідчили б про відсутність у позивача права на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ.
Розрахунок вислуги років майора міліції ОСОБА_1 містить витяг з наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 6 листопада 2015 року №625 о/с: вислуга років станом на 6 листопада 2015 року складає 21 рік 5 місяців 19 днів, у пільговому обчисленні – 24 роки 8 місяців 2 дні. Цей наказ є чинним.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
У контексті спірних відносин суд на підставі частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 3 березня 2021 року у справі №805/3923/18-а, у силу яких основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Колегія суддів враховує, що позивач у період з 6 грудня 1993 по 12 травня 1995 року проходив службу у Збройних Силах України та з 23 жовтня 1995 року по 6 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справи, вказаний період служби зараховується до вислуги років на пенсію на пільгових умовах.
Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за вислугу років з урахуванням такої вислуги у пільговому обчисленні тривалістю 24 роки 8 місяців 2 дні.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла виснвоку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправними дій відповідача щодо повернення без реалізації документів про призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1 , а також зобов`язання відповідача скласти подання про призначення пенсії та всі необхідні документи, затверджені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 30 січня 2007 року №3-1, з урахуванням вислуги років ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ України 24 роки 8 місяців 2 дні, й направити їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Стосовно клопотання позивача про відмову у відкритті апеляційного провадження, колегія суддів зазначає наступне.
Обгрнутовуючи вказане клопотання позивач зазначив, що на виконання вказаного рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року Міністерство внутрішніх справ України оформило та направило до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області документи та подання від 12.08.2022 №1193 про призначення позивачу пенсії за вислугу років згідно п "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Листом від 15.08.2022 №22927/49-2022 Розпорядженням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 29.08.2022 №16164/8 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років. Тобто, відповідачем фактично 12.08.2022 виконано рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2022. Позивач зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 299 КАС України у відповідача відсутні будь-які поважні підтави для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Колегія суддів дослідивши подане клопотання, зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: 1) апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню; 2) є ухвала про закриття провадження у зв`язку з відмовою від раніше поданої апеляційної скарги цієї самої особи на це саме судове рішення; 3) є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення; 4) скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Отже, колегія суддів зазначає, що вищевказаною нормою права визначено вичерпний перелік підстав для відмови у відкритті провадження у справі.
Сумніви позивача зазначені у клопотанні про відсутність заяви відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження є безпідставними, оскільки відповідачем разом із апеляційною скаргою подано заяву про поновлення строку звернення до апеляційного суду.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 09 січня 2023 року, клопотання Міністерства внутрішніх справ України про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 року - задоволено. Процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 року по справі № 440/8862/21 - поновлено.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -  

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 по справі № 440/8862/21 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	Л.В. Курило    С.С. Рєзнікова