УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/840/22 Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А.В. 
Категорія 44 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Коломієць О.С., Шевчук А.М.,
за участю секретаря     Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 285/840/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства « Страхова група « ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 – адвоката Романюка Івана Миколайовича, та Приватного акціонерного товариства « Страхова група « ТАС» на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 липня 2022 року, а також за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Романюка Івана Миколайовича, на додаткове рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 9 серпня 2022 року, які ухвалені під головуванням судді Помогаєва А.В., 

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 11 червня 2018 року на вул. Івана Мамайчука в м. Новограді-Волинському Житомирської області, з вини відповідача, який був за кермом автомобіля Opel Vivaro, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок даної ДТП їй спричинено тілесні ушкодження, у зв`язку з чим вона проходила курс лікування та зазнала оперативного втручання.
       Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 травня 2020 року відповідача визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
       На час вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ “ Страхова група “ ТАС”. 
        ОСОБА_1 також вказує, що вона витратила на лікування кошти у розмірі 19403 грн. 38 коп., які їй не відшкодовані.
       Окрім того, зазначає, що внаслідок ДТП їй спричинено моральну шкоду у розмірі 100000 грн.
       Враховуючи вищезазначене, просила стягнути з відповідачів на свою користь 19403 грн. витрат на лікування та 100000 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди.
       Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 липня 2022 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ "Страхова група "ТАС" на користь ОСОБА_1 15178 грн. 38 коп., що складається з наступного:
- страхове відшкодування шкоди, завданої здоров`ю в розмірі 14276 грн. 32 коп.,
- страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 713 грн. 82 коп.,
- відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 188 грн. 24 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 76231 грн. 94 коп., що складається з наступного:
- відшкодування моральної шкоди у розмірі 75286 грн 18 коп.,
- відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 945 грн. 76 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Додатковим рішенням цього ж суду від 9 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 – адвоката Романюка І.М., про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1480 грн. 
В апеляційній скарзі ПрАТ "Страхова група "ТАС", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині стягнення з ПрАТ "Страхова група "ТАС" 15178,38 грн. й ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до ПрАТ "Страхова група "ТАС" у повному обсязі.
Зокрема, зазначає, що позивачкою пропущено трирічний строк для звернення із заявою про страхове відшкодування і у відповідності до п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вона не має права на отримання страхового відшкодування.
Окрім того, оскільки ДТП відбулася 11 червня 2018 року, позивачкою пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Проте судом безпідставно проігноровано клопотання ПрАТ "Страхова група "ТАС" про застосування позовної давності.
Підкреслює, що згідно з отриманими документами, обґрунтованими та документально підтвердженими витратами на лікування є витрати у розмірі 9261,87 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду була також подана й представником ОСОБА_2 - адвокатом Романюком І.М., в якій він просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове судове рішення,- про відмову у задоволенні позову до ОСОБА_2 у повному обсязі.
       Зокрема, зазначає, що, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд вийшов за межі позовних вимог. Окрім того, вважає, що матеріали справи не містять жодних доказів тривалості лікування ОСОБА_1 й відсутня інформація щодо проведення позивачці двох операцій. 
       Звертає увагу на те, що ОСОБА_2 самостійно доставив ОСОБА_1 до медичної установи й не ухилявся від надання їй допомоги. Визначений позивачкою розмір моральної шкоди є явно завищеним та не відповідає обставинам справи.
       Окрім того, копії документів, долучених до позовної заяви, не містять відомостей про особу, яка їх засвідчила, а також дату такого засвідчення.
       Представник ОСОБА_2 подав також апеляційну скаргу на додаткове рішення, в якій зазначив, що суд безпідставно застосував положення частини 9 статті 141 ЦПК України й не обґрунтував, у чому саме полягає зловживання відповідачем своїми процесуальними правами.
       Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд повинен був вирішити питання щодо розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу. 
       Враховуючи вищезазначене, просив скасувати додаткове рішення суду та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з позивачки на користь ОСОБА_2 1480 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ПрАТ “ Страхова група “ ТАС” та апеляційна скарга представника ОСОБА_2 на рішення не підлягають до задоволення, а апеляційну скаргу представника відповідача на додаткове рішення суду слід задовольнити частково, виходячи з наступного.
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 11 червня 2018 року, близько 10 години, керуючи автомобілем Opel Vivaro, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці на Івана Мамайчука в м. Новограді- Волинському Житомирської області, порушив пункти 10.1,13.1, 16.2 Правил дорожнього руху України та здійснив наїзд на ОСОБА_3 , яка рухалася проїжджою частиною вулиці на велосипеді. 
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому метаепіфізу лівої плечової кістки з раною в ділянці лівого ліктьового суглобу, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 травня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.
Наявна в матеріалах справи довідка №728 від 2 червня 2022 року містить інформацію про те, що ОСОБА_3 з 11 червня 2018 року по 3 липня 2018 року проходила курс амбулаторного лікування у КНП “Новоград-Волинське міськрайонне ТМО”. 
Виписки з медичної картки також свідчать про те, що позивачка протягом липня, вересня, листопада 2018 року проходила курси амбулаторного лікування у вказаному медичному закладі, а також в Обласній клінічній лікарні ім. О.Ф. Гербачевського.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 надала суду копії чеків, які свідчать про те, що на придбання ліків та медичних препаратів нею витрачено 14276 грн. 32 коп.
На момент даної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ “ Страхова група “ТАС”.
Відповідно до положень пункту 22.1 статті 22 Закону України “ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Пунктом 24.1 статті 24 цього Закону також передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ПрАТ “ Страхова група “ ТАС” на користь ОСОБА_1 витрат на лікування у розмірі 14276 грн. 32 коп.
       Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
При розгляді позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції в повній мірі врахував характер та обсяг фізичних, душевних, психологічних страждань, яких зазнала позивачка внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 . Судом також була врахована та обставина, що ОСОБА_1 була безпосереднім учасником ДТП, внаслідок отриманих травм перебувала на лікуванні та тривалий час змушена проходити додаткові обстеження й отримувати медичну допомогу. 
Колегія суддів також вважає вірним висновок суду про те, що трирічний строк звернення із заявою до страховика не припиняє існуюче право позивачки на отримання відшкодування шкоди, відтак пропуск нею цього строку не є підставою для відмови у задоволенні позову до страхової компанії. 
Відповідно до положень пункту 22.3 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена пунктами 1,2 ч.2 ст.23 ЦК України.
При цьому страховик відшкодовує не більше, ніж 5% ліміту, визначеного в п.9.3 ст.9 цього Закону.
Отже, суд повинен визначити загальний розмір відшкодування, який належить стягнути на користь позивача, після того стягнути кошти на відшкодування моральної шкоди зі страхової компанії в межах ліміту, а різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у вчиненні ДТП.
За правилами ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до п.п.1,2 ч.2 вказаної норми моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Про дотримання судом засад розумності, виваженості та справедливості при визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди також звертає увагу Пленум Верховного Суду України у п.9 постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».
Отже, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд, враховуючи вимоги закону, обгрунтовано визначив загальний розмір моральної шкоди, яка була спричинена позивачці, у сумі 76000 грн., з яких 713 грн. 82 коп. підлягає відшкодуванню ПрАТ “ Страхова група “ ТАС”, а 75286 грн. 8 коп. слід стягнути з ОСОБА_2 .
       Рішення в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування чи зміни в цій частині відсутні.
Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду про відмову у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем ОСОБА_2 .
Так, відповідно до положень частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1 та 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 отримував правничу допомогу, яка надавалася йому адвокатом Романюком І.М. Вартість наданих адвокатом послуг становить 4000 грн., які були сплачені відповідачем. Вказані обставини підтверджуються змістом договору про надання правничої допомоги, дорученням до договору про надання правничої допомоги, випискою з банківського рахунку.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково ( на 75,28 % ), ОСОБА_2 необхідно відшкодувати понесені ним витрати на правничу допомогу пропорційно до тієї частини вимог, у задоволенні яких було відмовлено (24,72 %), що становить 988 грн. 80 коп.
Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення, суд застосував положення частини 9 статті 141 ЦПК України, якою передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
При цьому, суд зазначив, що спір виник внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 , який вчинив кримінальне правопорушення, відтак понесені ним витрати на правничу допомогу не відшкодовуються.
Однак, та обставина, що спірні правовідносини пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій відповідача, не свідчить про наявність підстав для застосування приписів частини 9 статті 141 ЦПК України, якою врегульовано питання про відшкодування судових витрат у разі зловживання стороною процесуальними правами чи внаслідок неправильних дій сторони. При цьому, “неправильні дії” сторони стосуються процесуальних дій учасника спору, й не є тотожними “неправомірній поведінці” учасника спірних правовідносин.
Таким чином, додаткове рішення підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення,- про часткове задоволення заяви представника ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 – адвоката Романюка Івана Миколайовича, та Приватного акціонерного товариства «Страхова група « ТАС» на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 9 серпня 2022 року залишити без задоволення, а рішення суду,- без змін.
       Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1488 грн. 60 коп.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Романюка Івана Миколайовича, на додаткове рішення задовольнити частково.
Скасувати додаткове рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 9 серпня 2022 року про відмову у задоволенні заяви адвоката Романюка Івана Миколайовича про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, ухваливши в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 988 грн. 80 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: