Справа № 308/8915/21

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2023                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/801/21, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Свиди О. Г. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.11.2021.
Цією постановою:
        ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , працюючий водієм на фірмі «OVERSIZE», визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн.
       З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 542103 від 01.07.2021 та постанови судді від 09.11.2021 вбачається, що 01.07.2021 о 00 год 29 хв водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «Тойота Королла» д.н.з. НОМЕР_1 на вул. Собранецькій, 74 в м. Ужгороді, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Drager». Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат Свида О. Г. просить постанову від 09.11.2021 скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що постанову винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Заперечує подію правопорушення та стверджує, що ОСОБА_1 був незаконно зупинений працівника поліції і доказів, які б доводили протилежне у матеріалах справи немає. Таким чином, оскільки працівники поліції незаконно зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 усі їхні подальші дії, у тому числі проведений огляд на стан сп`яніння слід також вважати незаконними. На його думку, працівники поліції порушили процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки йому не роз`яснили яким приладом проводилось освідчення, а також не було вручено висновок про результати огляду та протокол про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення містить суттєві 
-2-
недоліки, наявність яких є підставою для повернення його для належного оформлення органу, що його склав. Зокрема, невірно відображені дані щодо місця роботи ОСОБА_1 , відсутні відомості про свідків, немає підпису ОСОБА_1 у графі про роз`яснення йому його права, не вручено копію акту огляду на стан сп`яніння, не вказано номеру приладу Драгер, яким проводився огляд, у акті огляду не вказано дати та часу його складання. З огляду на вказане, протокол не можна визнати належним та допустимим доказом у справі. Просить врахувати, що судом першої інстанції було грубо порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки справу було розглянуто у його відсутності та без належного повідомлення про час та місце слухання справи.        
       Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги,  ОСОБА_1  та його захисник-адвокат Свида О. Г.  на розгляд справи  щодо  ОСОБА_1  не з`явилися. Судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Свиди О. Г., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст.268, 271 КУпАП. Крім того, апеляційний суд враховує клопотання захисника-адвоката Свиди О. Г. про розгляд апеляційної скарги у їх відсутності. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав. 
       Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Ці вимоги закону, всупереч доводів апеляційної скарги, судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.
       Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

-3-

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
       Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.
       Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 542103 від 01.07.2021, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
       Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 542103 від 01.07.2021, водій ОСОБА_1 01.07.2021 о 00 год 29 хв, керував автомобілем Тойота Королла д.н.з. НОМЕР_1 на вул. Собранецькій, 74 в м. Ужгороді, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.
       Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується роздруківкою з газоаналізатору (алкотестеру) Drager ARND-0012, тест № 19 від 01.07.2021 для визначення наявності у видихуваному повітрі ОСОБА_1 вмісту алкоголю, з якого вбачається про наявність 0,79 % алкоголю у видихуваному повітрі; актом огляду на стан сп`яніння; поясненнями ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу «випив одне пиво»; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким підтверджено, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Drager» для визначення стану сп`яніння, результат якого складає 0,79 %. 
       Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
       При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника-адвоката Свиди О. Г. в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими. Наведені докази є 
-4-

допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як не обґрунтовані з таких підстав. 
       Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 542103 від 01.07.2021 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, в тому числі і про розгляд справи в Ужгородському міськрайонному суді, чим скористався ОСОБА_1 засвідчивши вказані обставини своїм підписом. 
       Апеляційний суд зауважує, що факт невірно відображених у протоколі даних про місце роботи ОСОБА_1 у даному випадку не впливає на його законність та не є тим суттєвим недоліком, який міг би стати підставою для повернення протоколу для належного оформлення, окрім того, як вбачається зі змісту протоколу дані про місце роботи були внесені зі слів самого ОСОБА_1 . До того ж, факт наявності місця роботи відображено у постанові суду та враховано під час розгляду справи. 
Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи захисника-адвоката Свиди О.Г. про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про свідків, оскільки диспозицією ст. 266 КУпАП визначено, що свідки залучаються лише у випадку неможливості фіксації технічними засобами огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. 
При проведенні огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, поліцейським застосовувались технічні засоби відеозапису, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.
       Матеріали справи не містять доказів про порушення інспектором взводу роти № 2 батальйону УПП в Закарпатській області Неміш О. В. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки ним дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 542103 від 01.07.2021 складено у відповідності до вимог встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку встановлених законом. 
Причини та обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , обставини того, чи порушував ОСОБА_1 правила дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що стало наслідком його зупинки працівниками поліції, не підлягають встановленню, оскільки предметом доказування в межах даної справи є саме фактичні дані щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та ці відомості не впливають на висновок про винуватість цієї особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом з тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, й оскарження таких дій та його результатів ОСОБА_1 чи його захисником-адвокатом Свидою О. Г.
Також відсутні докази, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи з метою притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

-5-

Доводи захисника-адвоката Свиди О. Г. про те, що розгляд справи був проведений за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 знав про перебування у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справи щодо нього, при цьому суд декілька разів повідомляв ОСОБА_1 про час та місце слухання справи шляхом направлення судової повістки, під час розгляду справи приймав участь його захисник-адвокат Свида О. Г., за клопотанням якого суд декілька разів відкладав судове засідання, разом з тим в судове засідання призначене на 09.11.2021, ні ОСОБА_1 , ні його захисник-адвокат Свида О. Г. не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи безпідставне умисне затягування правопорушником справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Частиною 1 статті 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий i відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним i безстороннім судом, встановленим законом.
У ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, а значить обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників 
-6-

судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Таким чином рішення суду першої інстанції про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 прийнято відповідно до вимог ст. 268 КУпАП.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника-адвоката Свиди О. Г. не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. 
       З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене йому адміністративне стягнення таким, яке відповідає санкції вищевказаної статті - як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що ОСОБА_1 та його захисником-адвокатом Свидою О. Г. не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 

                                        П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Свиди О. Г. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.11.2021 щодо ОСОБА_4 ,- без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя