ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/534/23 Справа № 203/425/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шрамко Л. Л. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 березня 2023 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 , захисника — Мальцева В.П.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Мальцева Вадима Петровича, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

       Постановою судді місцевого суду визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

       У постанові суду зазначено, що 13 січня 2023 року о 23 годині 50 хвилин в м. Дніпро, по вул. Короленка, 24-а, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом MЕRCEDES, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія поводився в установленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу - газоаналізатору Drager 6820, результат тесту № 2675 склав 0,77 проміле. Таким чином, ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2023 року та просить закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та без належного дослідження усіх наявних доказів по справі.
В обґрунтування зазначає, що в порушення вимог п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735, працівниками поліції під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння не було залучено двох свідків. Крім того, працівниками поліції, незважаючи на те, що ОСОБА_1 написала свою незгоду із складеним протоколом про адміністративне правопорушення, не виписали направлення для проходження огляду в закладі охорони здоров`я. 
При цьому, звертає увагу, що наявний в матеріалах справи акт огляду на стан сп`яніння не відповідає вимогам Інструкції, оскільки не містить дати та часу складання, підпису співробітника поліції та його спеціального звання, а також, що огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу та оформлення результатів такої перевірки проводився поліцейським ОСОБА_2 , у той час, як протокол про адміністративне правопорушення, у якому зафіксовані обставини події, був складений поліцейським Самборським А.А.
Водночас, зазначає, що наявний в матеріалах справи відеозапис не містить даних про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також про її відсторонення як водія від керування, як про це зазначено у протоколі та рапорті поліцейського, що, на переконання апелянта, викликає сумніви у достовірності викладених та начебто зафіксованих обставин по справі з боку поліцейських.
Між тим вказує, що ОСОБА_1 , після оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення не могла особисто звернутися до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду, у зв`язку з тим, що на момент складання протоколу у місті почала діяти комендантська година.
Також, в поданій апеляційній скарзі сторона захисту посилається на порушенням місцевим судом вимог ст.268 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про слухання справи. Аргументує тим, що із наявної в матеріалах справи судової повістки вбачається, що спочатку розгляд справи було призначено на 31.01.2023 року, а потім на 07.02.2023, однак ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду повідомлено належним чином не було. Натомість, 30.01.2023 року ОСОБА_1 звернулась до адвоката Завалко В.Ю., який мав здійснювати захист її прав та яким було подано до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи та в цій же заяві зазначено про необхідність відкладення розгляду справи з метою підготовки відповідних документів. Водночас, після укладення договору адвокат Завалко В.Ю. захворів та перебуваючи на стаціонарному лікуванні не мав змоги подати будь-які процесуальні документи з метою належного захисту клієнта, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 була вимушена звернутися до іншого адвоката Мальцева В.П., який 08.02.2023 року прибув до місцевого суду для ознайомлення з матеріалами справи, однак того ж дня дізнався про винесену постанову.
Водночас, апелянт зазначає, що в оскаржуваній постанові місцевим судом жодним чином не враховано та не досліджено характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Мальцев В.П. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.
Додаткова апеляційному суду   ОСОБА_1 пояснила, що у той день в обідній час вона зустрічалася з подругою та випила два бокали вина, а увечері поїхала за своїм чоловіком у кафе на автомобілі, яким користується. Стверджує, що працівники поліції її не зупиняли, а підійшли до нерухомого автомобіля, у якому вона сиділа за кермом. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотесту Драгер вона погодилася, але була не згодна з результатами — 0,77%, про що зазначила в адмінпротоколі. Не заперечує, що у чеку алкотесту Драгер, раздрукованому за результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, стоїть її підпис. Вину не визнає, оскільки вважала себе на той час тверезою та на момент проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння вона не керувала автомобілем. 

Вислухавши пояснення захисника та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КупАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 352460 від 14.01.2023 року; рапорт інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №4; роздруківку результату огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest 6820 № ARHJ-0262 від 14.01.2023 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 352460 від 14.01.2023, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 13 січня 2023 року о 23 годині 50 хвилин в м. Дніпро, по вул. Короленка, 24-а, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом MЕRCEDES, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія поводився в установленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу - газоаналізатору Drager 6820, результат тесту № 2675 склав 0,77 ‰, чим порушила вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП. Від керування ТЗ водія було відсторонено шляхом передачі ТЗ тверезому водію. У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено “з протоколом не згодна”. Крім того зафіксовано, що документи не вилучались, так як було надано додаток “Дія”, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався, протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його копія нею отримана. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП і повідомлено місце та час розгляду справи, про що свідчить її особистий підпис.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів при проведенні відеофіксації у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: почервонінням очей та обличчя, характерним запахом алкоголю з порожнини рота, нечіткою мовою, за допомогою Drager Alcotest 6820 № ARHJ-0262 у ОСОБА_1 було встановлено позитивну пробу 0,77 ‰. В акті зазначено, що з результатами проведення огляду ОСОБА_1 згодна, про що свідчить її особистий підпис (а.с.4).
Відповідно до результатів тестування на алкоголь від 14.01.2023 року (а.с.3) у ОСОБА_1 встановлено алкогольне сп`яніння 0,77 ‰. З результами тестування ОСОБА_1 було ознайомлено, про що свідчить її особистий підпис, будь-яких заперечень або незгоди з результатами від неї не надходило.
Згідно рапорту інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Дніпропетровській області ст. лейтенанта поліції Самборського А. від 14.01.2023 року (а.с.2), вбачається, що 13.01.2023 під час несення служби у складі автопатрулю “Легіон-251”, сумісно з командиром взводу 1 роти 1 батальйону 4 УПП в Дніпропетровській області ст. л-нтом поліції Майбородою Р.І. вони отримали виклик на службовий планшет: “Порушення ПДР”, суть якого полягала в тому, що водій ТЗ Мерседес н.з. НОМЕР_1 керує ТЗ в стані сп`яніння. Вищевказаний автомобіль був виявлений ними на вул. Короленка біля буд.24а, який вони, згідно п.3 ст.35 ЗУ “Про національну поліцію” зупинили за допомогою звукових та світлових спецсигналів. В ході спілкування було встановлено водія як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якої було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, на що остання погодилася. Результат був позитивний та склав 0,77 ‰, з результатами ОСОБА_1 була згодна. Відносно водія було складено протокол за порушення п.2.9а ПДР та відсторонено від керування ТЗ.
Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
       1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
       2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис з нагрудних камер спостереження працівників патрульної поліції, який міститься у 1 файлі на одному dvd-диску, долученого до матеріалів справи (обкладинка одного диску не пронумерована).
Так з відеофайлу “export-1vcfn” тривалістю 00:00:00 – 00:32:56, вбачається, що на проїзній частині дороги працівниками патрульної поліції за допомогою проблискових маячків синього кольору було зупинено автомобіль MЕRCEDES, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Підійшовши до вказаного транспортного засобу, працівник поліції запитав у ОСОБА_1 куди вона направляється, на що остання відповіла, що їде додому, при цьому вибачилася, через те, що затрималася на дві хвилини, так як на той час в місті вже діяла комендантська година. Надалі поліцейський попрохав ОСОБА_1 надити водійське посвідчення, яке вона пред`явила за допомогою додатку “Дія”. Потім поліцейський запитав ОСОБА_1 чи вживала вона алкогольні напої, на що вона відповіла “да, выпила два бокала вина» та самостійно запропонувала поліцейському, якщо він бажає, принести Драгер для продуття.
Надалі, під час коли один з поліцейських пішов до службового автомобілю за Драгером, інший роз`яснив  ОСОБА_1  допустиму норму алкоголю в крові, на що остання відповіла, що “я знаю, последний раз как выдувала у меня было 0,19 промиле, надеюсь и в этот раз повезёт».
Далі, поліцейський надав  ОСОБА_1  в упаковці новий мундштук, який вона відкривала самостійно та прилад Драгер для продуву,  після чого було встановлено результат позитивний - 0,77 ‰,  надано останній для огляду, яка при цьому зазначила “что с результамими безусловно согласна, больше чем я думала, значит на голодный желудок пила и поэтому так”.
Подальшою відеозйомкою зафіксовано процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення, після завершення чого ОСОБА_1 в повному обсязі було ознайомлено із його змістом, повідомлено дату, час та місце судового розгляду, однак остання в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вказала, що “з протоколом не згодна”, бо так було потрібно.

Отже зазначені на цьому відеофайлі фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів інформації спростовують твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`янніння.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює сам факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а лише оспорює наявність доказів на підтвердження факту її керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.
       Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух"  встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.
       Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Як зазначено у п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
       Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
       Порядок проходження огляду на стан сп`яніння на національному рівні закріплений у КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 №1395, зареєстрована в Мінюсті України 10.11.2015 №1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрована в Мінюсті України 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМУ 17.12.2008 № 1103, з наступними змінами).

Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2023 року, чим було порушено вимоги п.2.9 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
У свою чергу адвокатом Мальцевим В.П. в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення.
Між тим відсутність в акті огляду на стан сп`яніння дати та часу його складання, підпису співробітника поліції та його спеціального звання, не можуть слугувати безумовними підставами для визнання акту огляду на стан сп`яніння та протоколу про адміністративне правопорушення неналежними чи недопустимими доказами, а отже не тягнуть за собою скасування судового рішення.
       Суд апеляційної інстанції відкидає, як аргументи невинуватості, доводи сторони захисту про недотримання працівниками поліції вимог ч.3 ст.266 КУпАП через відсутність направлення ОСОБА_1 для проходження медичного огляду до закладу охорони здоров`я, з огляду на наступне.
       За приписами частини 2,3 ст.266 КУпАП (Із змінами і доповненнями, внесеними в останнє згідно із Законом України від 16.02.2021 р. N 1231-IX)  огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
       У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з пунктами 6,7 розділу I Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного,  аркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: 
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
Отже, системний аналіз наведених законодавчих норм дає можливість зробити висновок, що законодавцем визначено два альтернативних способи проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, - або поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або лікарем закладу охорони здоров`я.
При цьому норма закону, яка зобов`язує патрульного поліцейського направити водія на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, на переконання апеляційного суду, має місце виключно у разі:
- відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу;
- його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Оскільки надані суду матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1  погодилася пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ та була згодна з результатами такого огляду, то суд апеляційної інстанції не вбачає в даному випадку порушень визначеного порядку проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, що ставило б під сумнів правильність висновків місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, суд апеляційної інстанції відкидає, як аргументи невинуватості, доводи апелянта про недотримання працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, з огляду на наступне.
       За приписами частини 1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 352460 від 14.01.2023, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) та рапорту інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Дніпропетровській області ст. лейтенанта поліції Самборського А. від 14.01.2023 року (а.с.2) у відповідності ст. 266 КУпАП водія ОСОБА_1 було відсторонено від керуванням транспортним засобом.
Окрім того, доводи сторони захисту про недотримання працівниками поліції вимог діючої редакції ч.2 ст.266 КУпАП, оскільки огляд на стан сп`яніння проводився без участі двох свідків є неспроможними, оскільки працівниками поліції використовувався технічний засіб відеозапису, який долучений до протоколу, а тому підстав для залучення свідків у даному випадку не було.
Водночас, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог ст.268 КУпАП, у зв`язку з розглядом справи за відсутності ОСОБА_1 є неспроможними, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, місцевим судом вживалися заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи про, що свідчать наявні у справі судові повістки, які були направлені за адресою, зазначеною ОСОБА_1 особисто під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме за адресою: м. Дніпро, вул. Тютюнова, 10.
Отже, суд першої інстанції, дотримуючись визначених у ч.1 ст.277 КУпАП строків розгляд справ про адміністративні правопорушення, та враховуючи практику Європейського Суду з прав людини з аналогічних питань, зокрема рішень у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Трух проти України» від 14.10.2003, в яких зазначено, що особа у розумінні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження, обґрунтовано прийняв рішення у справі за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних та досліджених судом доказів.
Окрім того, права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП, відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання їй можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді. 
Всі інші доводи апеляційної скарги сторони захисту судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає захисник, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Апеляційний суд вважає, що всупереч доводам апеляційної скарги, суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Мальцева В.П. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2023 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Мальцева Вадима Петровича - залишити без задоволення, а постанову судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2023 року  про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                         В.В. РУДЕНКО