ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2046/22  Номер провадження 22-ц/814/2621/23	Головуючий у 1-й інстанції Шатілова Л.Г.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого (судді-доповідача) Карпушина Г.Л.; суддів: Кузнєцової О.Ю., Одринської Т.В., при секретарі судового засідання: Бродській В.О., - 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 грудня 2022 року (ухвалене суддею Шатіловою Л.І., відомості щодо дати складення повного тексту судового рішення відсутні) у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання, -
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно починаючи з дня подання заяви і закінчення нею навчання.
В обґрунтування позовних вимог, зазначила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.08.2004 року по 24.12.2009 року. Відповідач ОСОБА_2 є її батьком. Вона зареєстрована та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 та двома молодшими неповнолітніми сестрами. Відповідно до рішення суду до досягнення нею повноліття відповідач сплачував аліменти на її утримання, проте після досягнення повноліття відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним, працює офіційно і має змогу надавати допомогу на її утримання. Зазначила, що навчається на другому курсі денної форми навчання Полтавського державного аграрного університету за спеціальністю агрономія, факультет агротехнології селекції та екології, строк навчання п`ять років два місяці. Отримує стипендію в розмірі 1980,00 грн. Вказала, що зі своїх доходів не може самостійно повно забезпечити повноцінне навчання та особисте утримання. У зв`язку з чим, прохала суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти до закінчення навчання.
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 грудня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.
З вказаним рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 грудня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом неповно з`ясовано обставини, які мають значення для вирішення даного спору.
Зокрема вказує, що судом першої інстанції при розгляді цієї справи не враховано, що вона навчається на денній формі навчання, а тому не має можливості офіційно працевлаштуватися та отримувати стабільний, достатній дохід для забезпечення власного харчування, придбання одягу, речей побутової необхідності, навчального приладдя та канцелярських товарів. Вказує, що її навчання за державним замовленням та отримання стипендії не виключає її потреби в отриманні матеріальної допомоги від батьків.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.
Судове засідання проводилося в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення сторін згідно положень передбачених ч.13 ст.7 ЦПК України, та ч.2 ст. 369 ЦПК України, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.
У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що відповідач у справі ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). 
ОСОБА_1 є здобувачем вищої освіти 2-го курсу ступеня вищої освіти Бакалавр освітньо-професійної програми Агрономія спеціальності 201 Агрономія денної форми навчання навчально-наукового інституту агротехнологій, селекції та екології Полтавського державного аграрного університету (навчання за державним замовленням), термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025 р. (а.с.6). 
Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 отримує стипендію в розмірі 2000 грн. на місяць (а.с.7). 
Згідно копії довідки від 12.10.2022 за № 341 вбачається, що ОСОБА_1 з вересня 2021 року по жовтень 2022 року проживає в гуртожитку і сплатила за період проживання 4240,00 гривень (а.с.28). 
З наданих відповідачем доказів вбачається, що ОСОБА_2  на даний часперебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.60). Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , 2012 р.н. та ОСОБА_6 , 2014 р.н. (а.с. 54,55). Також відповідач є платником аліментів на утримання молодшої сестри позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_7 (а.с.52). 
Згідно копії довідки про доходи ОСОБА_2 встановлено, що останній в період з квітня 2022 по вересень 2022 року отримав дохід у розмірі 40149,11 грн., з них сплачені аліменти у розмірі 14159,55 грн. (а.с.57).

Відмовляючи ОСОБА_1  у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у неї потреби в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Також, позивачем не надано доказів того, що відповідач  ОСОБА_2  спроможний надавати допомогу повнолітній дочці. Разом з цим, місцевий суд зазначив, що позивач навчається на бюджетній основі, щомісяця отримує стипендію у розмірі 2000 гривень, яка покриває витрати на оплату гуртожитку та проїзд на навчання. З цих підстав, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, у зв`язку з відсутністю у даному випадку, передбачених законом підстав, за яких можливе стягнення з батька аліментів на утримання повнолітньої дочки.
Проте, з таким висновком суду, колегія суддів повністю погодитись не може, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та порушують норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.
Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.
Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).
При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).
Згідно зі статтею 200 СК при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, тощо.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так, звертаючись до суду з позовною заявою ОСОБА_1 стверджувала, що навчається на другому курсі денної форми навчання Полтавського державного аграрного університету за спеціальністю агрономія, факультет агротехнології селекції та екології, строк навчання п`ять років два місяці. Отримує стипендію в розмірі 1980,00 грн. Однак, зі своїх доходів не може самостійно повно забезпечити повноцінне навчання та особисте утримання.
На підтвердженні вказаних обставин нею додано довідку про доходи №267 від 22.08.2022 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 за період з 01.02.2022 по 31.07.2022 отримала дохід (стипендію) у розмірі 12 000,00 грн.
Згідно копії довідки від 12.10.2022 за № 341 вбачається, що ОСОБА_1 з вересня 2021 року по жовтень 2022 року проживає в гуртожитку і сплатила за період проживання 4240,00 гривень (а.с.28). 
Також, ОСОБА_1 надано докази, з яких вбачається, що вона несе витрати на проїзд з м. Миргород до м. Полтави (а.с.27, 29, 30).

З наданих відповідачем доказів вбачається, що ОСОБА_2 за місцем своєї роботи має мінімальну заробітну плату, а також має на утриманні ще трьох неповнолітніх дочок.
Твердження відповідача про те, що він також повинен утримувати сина його теперішньої дружини ОСОБА_4 не береться судом до уваги, оскільки обов`язок по його утриманню лежить на його біологічних батьках, які зобов`язані його утримувати.
Доводи відповідача про наявність у нього батьків пенсіонерів, які потребують його матеріальної допомоги, також не беруться судом до уваги, оскільки ОСОБА_2 не надав доказів того, що він несе витрати на їх утримання, та його батьки потребують такої допомоги.
Суд вважає, що навчання ОСОБА_1 за державним замовленням та отримання нею стипендії не виключає її потреби в отриманні матеріальної допомоги від батьків. Зокрема, на оплату харчування, проживання у гуртожитку, проїзду до місця навчання, придбання одягу, взуття, гігієнічних засобів, навчального приладдя, канцелярських товарів тощо. 
Також, судом взято до уваги той факт, що ОСОБА_1 зареєстрована та фактично проживає за адресою своєї мами, а тому остання несе більші витрати на утримання своєї доньки, оскільки вона повністю перебуває на матеріальному забезпеченні матері.
В свою чергу, відповідач після досягнення донькою повноліття жодної допомоги на утримання доньки не надає.
Так, отримана ОСОБА_1 стипендія не є стабільним доходом, оскільки її отримання залежить від виконання студентом умов, що установлені у навчальному закладі.
Колегія суддів вважає, що наявність у відповідача інших дітей не є підставою для звільнення останнього від сплати аліментів на доньку, яка продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Враховуючи бажання позивача отримувати аліменти у частці від заробітку відповідача, та враховуючи надані сторонами відомості про майновий стан, враховуючи, що дитина, яка продовжує навчання, безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання, судова колегія вважає, що позов є таким, що підлягає частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги підлягають до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України  судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених  позовних вимог. 
Відповідно до вимог ч.6, ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).
Так, позивачем ОСОБА_1 при подачі позовної заяви до суду та при подачі апеляційної скарги судовий збір у загальному розмірі 2481,00 грн (992,40 + 2481,00) не сплачувався, оскільки вона на підставі п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від його оплати.
Тому, зурахуванням часткового задоволення позовних вимог 50%,з відповідача ОСОБА_2  на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1240,50 грн, а 1240,50 грн, слід компенсувати за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
РішенняМиргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 грудня 2022 року – скасувати.
Постановити нове рішення, яким позовну заявуОСОБА_1  до ОСОБА_2  про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до закінчення нею навчання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1240,50 грн, а 1240,50 грн, слід компенсувати за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 02 лютого 2023 року.

Головуючий суддя: ___________________ Г.Л. Карпушин

Судді:__________________ О.Ю. Кузнєцова _________________ Т.В. Одринська