КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

№ справи: 760/33865/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3561/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Усатова І.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
23 березня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
                  головуючого  - Немировської О.В. 
                  суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.
                  секретар - Ольшевський П.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал банк», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки, 
за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» - Кривенди Максима Валерійовича наухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 14 червня 2022 року,
 
встановив:
у грудні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного між АТ «Універсал Банк» та її чоловіком ОСОБА_2 27 листопада 2007 року, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки, є спільною сумісною власністю подружжя та була передана в іпотеку без її згоди.
Також позивач звернулась до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, у якій просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити ефективний захист її прав, які вона вважає порушеними.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 червня 2022 року заяву було задоволено, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись із ухвалою, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника АТ «Універсал Банк» - Кривенди М.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, позивач посилалась на те, що 27 листопада 2007 року між її чоловіком ОСОБА_2 та АТ «Унівесрал банк» було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передав в іпотеку банку квартиру, яка є спільною сумісною власністю подружжя. Зазначала, що передача квартири в іпотеку відбулась без її згоди, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити ефективний захист її прав, як співвласника майна, оскільки АТ «Унівесрал банк», як іпотекодержатель, наділений можливістю звернути стягнення на предмет іпотеки - спірну квартиру АДРЕСА_1 . Крім того, позивач зазначала, що спірна квартира вже була виставлена приватним виконавцем на торги, а тому загроза реалізації майна є реальною.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 червня 2022 року заяву було задоволено, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
Задовольняючи вимоги заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості ефективного захисту прав позивача. Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.
У своїй апеляційній скарзі представник АТ «Універсал банк» посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що заявником не надано доказів на підтвердження того, що банком можуть бути вчинені будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, а тому посилання на загрозу невиконання рішення суду є припущенням. Крім того, апелянт вказував, що у період дії воєнного стану встановлено обмеження щодо реалізації нерухомого майна, що перебуває в іпотеці. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.
Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.
Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що 27 листопада 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира  АДРЕСА_1 , який оспорюється позивачем. Вказаний договір містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема сторони погодили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання - шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або продажу від свого імені будь-якій особі відповідно до Закону України «про іпотеку». Вказані обставини свідчать про те, що АТ «Універсал банк» за відсутності встановленої заборони може у будь-який момент здійснити відповідні дії щодо іпотечного майна, правомірність передачі якого в іпотеку банку оспорюється. 
Крім того, зазначаючи про наявність встановленої  законом заборони на реалізацію іпотечного майна під час дії воєнного стану скаржник не вказував яким чином у такому випадку накладення арешту на спірне майно призведе до порушення його прав.
У рішенні від 19 березня 1997 року заява № 18357/91 у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом як джерело права, зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».
Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.
Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).
В даному випадку матеріали оскарження ухвали свідчать про те, що між сторонами існує спір щодо правомірності передачі спільного сумісного майна в іпотеку, позивач з відповідними вимогами звернулась з метою захисту свого права власності на спірну квартиру. Суд першої інстанції здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, врахував обставини, які можуть утруднити в майбутньому виконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, та дійшов обґрунтованого висновку щодо застосування заходів забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги про безпідставність позовних вимог також  не можуть свідчити про незаконність ухвали суду, оскільки питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи слід позов задовольнити або в позові відмовити суд вирішує під час ухвалення рішення відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України, а не на стадії забезпечення позову. 
Статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, ухвала була постановлена судом першої інстанції при дотриманні норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу - без змін.
   Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд
 
постановив: 
апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» - Кривенди Максима Валерійовича залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 14 червня 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови виготовлено 28 березня 2023 року.
 
Головуючий
 
Судді