ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2023 року                                                                  Справа № 902/329/22 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Саврій В.А., суддя Миханюк М.В. ,  суддя Савченко Г.І. 

при секретарі судового засідання Комшелюку А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція" на рішення Господарського суду Вінницької області від 30.11.2022 (повний текст - 12.12.2022) у справі №902/329/22 (суддя Міліціанов Р.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція", м.Київ,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада трейд груп", м.Вінниця, 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "АВТОСТРАДА", м.Вінниця,
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 560040896,00 грн

за участю представників
позивача (скаржника) – Сумеркіна К.С.; Дорошенко О.М.;
відповідача - Мартинюк А.П.; Мусієнко О.І.;

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 30.11.2022 у справі №902/329/22 відмовлено повністю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада трейд груп" про визнання недійсними Додаткової угоди №2 від 30.11.2021 та Додаткової угоди №3 від 21.02.2022до Договору підряду №0208/Ямп-К та про стягнення 560040896,00 грн заборгованості за Договором підряду №0208/Ямп-К.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.
В скарзі апелянт, зокрема зазначає, що Господарський суд Вінницької області не звернув уваги на поведінку свідка ОСОБА_1 , а саме на факт підписання ним видаткових накладних №24 та 25 від 21.06.2022, факт здійснення корегування податкових накладних, раніше ним же, ОСОБА_2 , зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних в період 2021-2022 років, що свідчить про загальну спрямованість свідка ОСОБА_1 , який до серпня 2022 року обіймав посаду генерального директора позивача, на вчинення дій на шкоду Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Укрстальспецконструкція».
За таких обставин, суд мав критично поставитися до зміни показів свідком ОСОБА_3 , які, до того ж, суперечили показам інших посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничої компанії «Укрспецстальконструкція» - голови Наглядової Ради Волока В.Г., головного бухгалтера ОСОБА_4 .
Звертає увагу, що у позивача відсутні оригінали первинних бухгалтерських документів, складених за підписом генерального директора Уса О.Д. в вересні 2021 - січні 2022 року, копії яких додані до позовної заяви на підтвердження фактів відвантаження металоконструкцій відповідачу. Своєчасне складання документів первинного бухгалтерського обліку, зберігання таких накладних не забезпечено саме ОСОБА_2 , як керівником позивача.
Апелянт вказує про підписання оспорюваних додаткових угод саме «заднім числом», в квітні 2022 року, коли господарська діяльність позивача була зупинена через загрозу життю та здоров`ю працівників внаслідок збройної агресії російської федерації проти України.
Експертизи в рамках кримінального провадження №42022000000000539 призначені органом досудового розслідування за клопотанням представника ТОВ «Астострада трейд груп», і спрямовані на встановлення в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні обставин, не входять у коло доказування у даній справі.
Зазначає, що відповідач, як покупець, мав право подати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на позивача. Відповідач відповідної заяви не подавав, що підтверджує погодження останнім змісту зареєстрованих податкових накладних з тими обов`язковими реквізитами, які зазначав позивач.
Апелянт вважає, що судом першої інстанції безпідставно відхилено такі підстави недійсності Додаткових угод як вчинення правочину під впливом психологічного насильства, вчинення з перевищенням повноважень; а також дії генерального директора позивача були фраудаторні.
Стверджує, що генеральний директор ТОВ «ВК «Укрспецстальконструкція» ОСОБА_3 усвідомлював, що вчиняє правочин всупереч інтересам позивача, та бажав настання негативних наслідків для позивача, як довірителя, для якого настали неприйнятні наслідки, які свідок ОСОБА_5 охарактеризував як катастрофічні економічні наслідки для позивача. Тому, висновки суду про спростування дій генерального директора позивача, як фраудаторних, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи.
Апелянт зазначає, що оскільки видатковими накладними №24 та №25 від 24.06.2022 підтверджено факт прийняття відповідачем продукції від позивача, відповідачем не заявлено про частково припинення зобов`язання з оплати за поставлену продукцію шляхом зарахуванням зустрічних позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 272783415,00 грн за фактично отриману продукцію.
На підставі викладеного скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Вінницької області в частині відмови в позові про визнання недійсними Додаткових угод №2 від 30.11.2021 та №3 від 20.02.2022 до Договору підряду №0208/Ямп-К, ухвалити нове рішення про задоволення позову, а також стягнути з відповідача на користь позивача основний борг в сумі 272783415,00 грн.
Листом від 03.01.2023 витребувано з Господарського суду Вінницької області матеріали справи №902/329/22, які надійшли до суду апеляційної інстанції 23.01.2023.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "ВК "Укрстальспецконструкція" на рішення Господарського суду Вінницької області від 30.11.2022 у справі №902/329/22 та призначено розгляд апеляційної скарги на 22 лютого 2023 року об 11:00год; запропоновано учасникам провадження у строк до 10.02.2023 подати письмовий відзив на апеляційну скаргу.
13.02.2023 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада трейд груп" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу (лист від 09.02.2023).
Відповідач вважає апеляційну скаргу ТОВ «Виробнича компанія «Укрстальспецконструкція» не обґрунтованою, такою, що суперечить наявним у справі доказам, положенням матеріального і процесуального закону, а отже не підлягає задоволенню.
Відповідач зазначає, що апелянт спотворює зміст оскаржуваного рішення, приписуючи місцевому суду посилання та висновки, яких він не робив та у своєму рішенні не викладав.
Також зазначає про необґрунтованість тверджень позивача про укладення спірних додаткових угод під погрозою фізичною розправою та психологічним тиском правоохоронних органів, про наявність обмежень повноважень керівника позивача на укладення оспорюваних правочинів, про обізнаність відповідача про наявність таких обмежень, про вчинення оспорюваних правочинів внаслідок зловмисної домовленості представника позивача з відповідачем, а також про вчинення оспорюваних правочинів з порушенням засад цивільного законодавства справедливості, добросовісності та розумності (ст.3 ЦК України) та з порушенням положень ч.3 ст.13 ЦК України.
Також, відповідач вважає вимогу апеляційної скарги в частині стягнення грошових коштів у розмірі 272783415,00 грн зловживанням правом, тобто такою, що підлягає залишенню без розгляду з підстав ч.3 ст.43 ГПК України.
На підставі викладеного відповідач просить суд залишити без змін рішення Господарського суду Вінницької області від 30.11.2022 у справі №902/329/22, а апеляційну скаргу ТОВ «Виробнича компанія «Укрстальспецконструкція» - без задоволення.
Крім цього, у відзиві відповідач просив суд призначити у справі №902/329/22 судову почеркознавчу та судову технічну експертизи документів.
На вирішення судової почеркознавчої експертизи просить поставити наступні питання:
- чи виконано підпис від імені ОСОБА_6 , який міститься у документі під назвою «Повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Автострада трейд груп» про розірвання договору підряду №0208/Ямп-К від 02 серпня 2021 року» датованому 25.01.2021 з проставленим на ньому вихідним №342/25-01/22 у рядку «Директор підпис/печатка Богдан Проценко», саме ОСОБА_6 або іншою особою?
- чи виконано підпис від імені ОСОБА_6 , який міститься у документі під назвою «Додаткова угода №2 до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021» датованому 25.01.2021 у рядку «Директор підпис/печатка Богдан Проценко», саме ОСОБА_6 або іншою особою?
- чи виконано підпис від імені ОСОБА_6 , який міститься у документі під назвою «Акт сверки взаимных расчетов по состоянию между Товариство з обмеженою відповідальністю «Автострада Трейд Груп» и Виробнича компанія «Укрстальспецконструкція» TOB по договору №0208/Ямп-К от 02.08.2021» у рядку «От Товариство з обмеженою відповідальністю «Автострада Трейд Груп», саме ОСОБА_6 або іншою особою?
2.2. На вирішення судової технічної експертизи поставити наступні питання:
- чи виконано відбиток печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «Автострада трейд груп», який міститься у документі під назвою «Повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Автострада трейд груп» про розірвання договору підряду №0208/Ямп-К від 02 серпня 2021 року» датованому 25.01.2021 з проставленим на ньому вихідним №342/25-01/22 у рядку «Директор підпис/печатка Богдан Проценко», печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автострада трейд груп», зразки якої надані для проведення експертизи?
- чи виконано відбиток печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «Автострада трейд груп», який міститься у документі під назвою «Додаткова угода №2 до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021» датованому 25.01.2021 у рядку «Директор підпис/печатка Богдан Проценко», печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автострада трейд груп», зразки якої надані для проведення експертизи?
- чи виконано відбиток печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «Автострада трейд груп», який міститься у документі під назвою «Акт сверки взаимных расчетов по состоянию между Товариство з обмеженою відповідальністю «Автострада Трейд Груп» и Виробнича компанія «Укрстальспецконструкція» ТОВ по договору №0208/Ямп-К от 02.08.2021» у рядку «От Товариство з обмеженою відповідальністю «Автострада Трейд Груп», печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автострада трейд груп», зразки якої надані для проведення експертизи?
А також, позивач просив суд долучити до матеріалів справи письмові докази, а саме належним чином завірені копії: постанови Старшого слідчого в особливо важливих справах головного слідчого управління Національної поліції України підполковника поліції Загладька Володимира Олеговича від 19.12.2022; висновку експертів від 30.09.2022 №25528/25529/22-32 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні №42022000000000539; висновку експертів від 28.10.2022 №24890/24891/22-71/25637+25640/22-71 за результатами проведення комісійної судової економічної експертизи у кримінальному провадженні № 42022000000000539.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 22.02.2023 представники відповідача підтримали своє клопотання про призначення експертизи та долучення доказів. Представники позивача заперечили проти задоволення зазначених клопотань.
Щодо клопотання відповідача про призначення експертизи колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч.1 ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Подане клопотання про призначення експертизи подавалося до суду першої інстанції та останнім було відмовлено в його задоволенні, тому колегія суддів вважає обґрунтованим доводи представника відповідача в частині поновлення строку на подачу клопотання про призначення у справі №902/329/22 судової почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів, а тому розглядає його по суті.
Позивач у позові посилається на недійсність укладених Додаткових угод №2 та №3 до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021 з підстав перевищення повноважень уповноваженою особою позивача, вчинення відповідних правочинів внаслідок зловмисної домовленості між представниками сторін, недобросовісної поведінки зі сторони відповідача, фраудаторності вчинених правочинів.
Представник відповідача стверджує, що підпис у зазначених документах виконано не керівником юридичної особи - Проценком Богданом Вікторовичем, а іншою особою, а також печаткою, яка не належить ТОВ "Автострада трейд груп".
На вказані докази позивач посилається саме з метою обґрунтування недобросовісності дій відповідача та наявності зловмисної домовленості відносно вчинення правочинів.
Водночас, дані обставини не виключають можливості проведення між сторонами ділового листування у випадку укладення або не укладення оспорюваних додаткових угод до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021.
Згідно ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Колегія суддів вважає недоведеними твердження заявника, що призначення та проведення експертного дослідження може спростувати позицію позивача щодо наявності або відсутності домовленості представниками обох контрагентів, оскільки досліджувані документи підписані в односторонньому порядку, а спростування доказів по справі можливо шляхом їх сукупної оцінки, а не виключно у спосіб призначення судової експертизи.
Також, заявником не надано доказів викрадення печатки товариства, звернення до правоохоронних органів з даного питання, відомостей про загальну кількість печаток, які використовуються у господарській діяльності, тому клопотання в частині сумнівів використання печатки ТОВ "Автострада трейд груп" не обґрунтовано достатніми засобами доказування.
Крім цього, колегія суддів звертає увагу на обов`язок швидкого здійснення правосуддя який покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України"), а також організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шульга проти України»).
З огляду на викладене, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання представника ТОВ "Автострада трейд груп" про призначення у справі №902/329/22 судової почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів.
Щодо клопотання відповідача про долучення доказів колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Відповідно до положень статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та (одночасно) перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази про неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Таким чином, надання судом апеляційної інстанції оцінки доказам, які були подані стороною у справі лише до суду апеляційної інстанції, без дослідження причин неподання цих доказів до суду першої інстанції, буде вважатися порушенням положень статей 80, 269 Господарського процесуального кодексу України.
Наведені положення Господарського процесуального кодексу України пов`язують вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів з одночасним виконанням критеріїв: "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи". При цьому тягар доведення зазначених обставин покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою) про долучення доказів (постанови Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №909/722/14, від 01.07.2021 у справі №46/603).
Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - позивача). Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмово обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку, передбаченому статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, незалежно від причин неподання стороною таких доказів. Саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення зазначеної норми процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якої є однозначність та передбачуваність (постанова Верховного Суду від 14.09.2021 у справі №922/2187/20).
Колегія суддів зазначає, що підстави для прийняття та долучення до матеріалів господарської справи доказів, наданих відповідачем, у апеляційного господарського суду відсутні з огляду на вимоги ст. 269 Господарського процесуального кодексу України. Дані письмові докази, які приймаються судом лише у виняткових випадках, не було подано до суду першої інстанції, більш того, останні було отримано відповідачем вже після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, і, взагалі на стадії її апеляційного перегляду, про що зазначається самим відповідачем за доводами відзиву, що виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції від скаржника додаткових доказів по справі, з огляду на що, у задоволенні клопотання відповідача належить відмовити.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 22.02.2023 представники позивача підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, надали пояснення по справі. Просили суд скасувати рішення в частині відмови в позові про визнання недійсними Додаткових угод №2 від 30.11.2021 та №3 від 20.02.2022 до Договору підряду №0208/Ямп-К, ухвалити нове рішення про задоволення позову; а також стягнути з відповідача на користь позивача основний борг в сумі 272783415,00 грн.
Представники відповідача заперечили проти доводів та вимог апеляційної скарги, надали пояснення по справі, просили суд апеляційної інстанції відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція", а рішення Господарського суду Вінницької області від 30.11.2022 у справі №902/329/22 залишити без змін.

Розглядом матеріалів справи встановлено.
13.07.2021 між Службою автомобільних у Вінницькій області та ТОВ “Спільне українське німецьке підприємство “АВТОСТРАДА” укладено Договір підряду №75/21-Б від 13.07.2021 на Будівництво прикордонного мостового переходу через р. Дністер на українсько-молдавському державному кордоні в районі населених пунктів Ямпіль – Косунець (з розробкою проектної документації).
Укладення договору відбулось за наслідками проведення процедури публічної закупівлі із застосування системи Prozorro https ://prozorro.gov.ua/tend cr/UA-2021-04-30-001829-а.
З метою реалізації домовленостей між урядами України та Республіки Молдова підписана міжурядова угода.
Місце виконання pобіт на автомобільній дорозі загального користування державного значення Т-02-02 Могилів-Подільський — Ямпіль — Бершадь — Умань (Вінницька область) на ділянці км 43+500 (на в`їзді у м. Ямпіль) зі сторони м. Могилів — Подільський) (т.4 а.с.181-203).
Забезпечення об`єкту будівництва матеріально-технічними ресурсами покладено на ТОВ “Спільне українсько-німецьке підприємство “АВТОСТРАДА”, яке до реалізації проекту залучено ТОВ “Автострада трейд груп”, що підтверджено рамковим Договором поставки №26/07-09 від 26 липня 2019 року (т.4 а.с.161-167).
02.08.2021 між ТОВ “Автострада трейд груп”, в особі директора Кулика Михайла Семеновича, який діє на підставі Статуту та ТОВ "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція", в особі Генерального директора Уса Олексія Людвиговича, який діє на підставі Статуту, укладено Договір підряду №0208/Ямп-К.
Відповідно до умов Договору ТОВ "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція" прийнято зобов`язання поставити металеві конструкції мостового переходу на умовах DDP за адресою: автомобільна дорога загального користування державною значення Т-02-02 Могилів-Подільський-Ямпіль-Бершадь-Умань (Вінницька область) – майданчик об`єкту “Будівництво прикордонного мостового переходу через piкy Дністер на українсько-молдовському державному кордоні в районі населених пунктів Ямпіль-Косунець”.
Згідно умов п.п.2.1., 2.3. Договору якість продукції за цим договором повинна відповідати проектній документації, гарантійний термін експлуатації на продукцію, що поставляється за цим Договором становить 10 років, що рахується з моменту поставки продукції підряднику.
Згідно п.3.1. Договору №0208/Ямп-К номенклатура та кількість Продукції на момент підписання Договору складає орієнтовно 9 065,0 тон, яка відвантажується та виробляється згідно Графіку виробництва та поставки металоконструкції (Додаток №1), що є невід`ємною частиною даного Договору.
Як погоджено п.3.2.Договору всі інші партії Продукції, обсяг яких не увійшов до виконання Договору, оформлюються новими Додатками та додатковими угодами до цього Договору, які є його невід ємною частиною.
Вимоги до проектної документації визначені п.4.3. Договору.
Згідно п.6.1. Договору №0208/Ямп-К, ціна за 1 (одну) тонну Продукції, на момент складення цього договору складає 161700,00 грн, у тому числі ПДВ.
Відповідно до п.6.3 Договору №0208/Ямп-К, загальна вартість Договору на момент його укладення, виходячи з визначеної на основі проектів кількості Продукції в об`ємі 9065,00 тон, є орієнтовною і складає 1465810500,00 (один мільярд чотириста шістдесят п`ять  мільйонів вісімсот десять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, у тому числі ПДВ.
Ціна за одну тону Продукції і відповідно загальна вартість Договору підлягають уточненню Сторонами та оформляється шляхом підписання Додаткової угоди до даного Договору у випадках: внесення змін у проектну документацію, при виявленні додаткових обсягів робіт, настання дії обставин непереборної сили. (п. 6.6. Договору).
На підставі п. 7.1. Договору для виготовлення Продукції Замовник здійснює розрахунки наступним чином: для забезпечення виробничого процесу виготовлення Продукції, Замовник здійснює фінансування відповідно до Графіку фінансування виробництва (Додаток №2 до Договору).
Вартість послуг генерального підряду, які субпідрядник зобов`язаний сплатити Підряднику, становить 10% від фактичної вартості Продукції, яка постачається за цим Договором.
Підставою для оплати послуг генпідряду є Акт наданих послуг генпідряду, який Підрядник надає Субпідряднику в момент або після підписання видаткової та товарно-транспортної накладної на поставлену Продукцію (п. 7.7. Договору).
Термін сплати наданих послуг генпідряду, становить 5 банківських днів від дати підписання наданих послуг генпідряду (п. 7.8. Договору).
Датою поставки партії Продукції вважається дата відвантаження вказана в товаротранспортних накладних.
Перехід права власності на продукцію і ризику випадкового знищення та випадкового пошкодження Продукції переходить до Підрядника після отримання продукції та підписання уповноваженої особи видаткових накладних та товаротранспортних документів на продукцію (п. 8.1. Договору).
На Продукцію Субпідрядник надає Підряднику, відправлені разом з Продукцією (вантажем) такі супроводжувальні документи (з урахуванням вимог п. 4.3. договору): видаткову накладну, товарно-транспортну накладну,  відвантажувальні специфікації на кожну одиницю рухомого складу,  рахунки-фактури на відвантажені металоконструкції, сертифікати якості на виготовлену Продукцію (проміжні), монтажні схеми (п. 8.2. Договору).
Субпідрядник в триденний строк після завершення поставки партії Продукції, зобов`язаний надати: сертифікати якості на кожне заводське замовлення, які включають в себе: протоколи контролю якості зварних з`єднань,           протоколи приймання продукції спеціалістами, які здійснюють наглядову діяльність за якістю їх виготовлення; сертифікати на застосовані матеріали,           відомість атестованих зварювальників, які брали участь у виготовленні Продукції (п.8.2.1. Договору).
Продукція поставляється Субпідрядником і приймається Підрядником, розвантаження Продукції здійснюється за рахунок Підрядника (п.п.8.5., 8.9. Договору).
Обов`язок Субпідрядника по поставці партії Продукції вважається виконаним з моменту одержання партії Підрядником і підписання Сторонами видаткової накладної і товарно-транспортної накладної (п. 8.11. Договору).
В силу п.9.1. Договору, Субпідрядник зобов`язаний поставити продукцію згідно з Графіком виробництва та поставки металоконструкцій, при умові своєчасного перерахування Підрядником платежів згідно п.7.1. Договору.
Дія строку постачання, передбачена п.9.1. Договору, починається з дати перерахування Підрядником суми авансу від розміру першої узгодженої Сторонами партії Продукції у відповідності з Додатком №1 “Графік виробництва та поставки металоконструкцій”, узгодженим Підрядником будівництва мосту (п.9.2. Договору).
Зміна строків постачання в сторону збільшення відбувається з визначених п. 9.3. Договору підстав, і будуть узгоджені Сторонами додатково шляхом підписання Додаткової угоди до Договору із врахуванням виробничої завантаженості на заводі – виробнику Субпідрядника.
Умовами договору передбачено міри відповідальності сторін у випадку порушення строків оплати або поставки товару (п.п.12.1. – 12.5 Договору).
Сплата Стороною або відшкодування збитків, завданих порушенням Договору, не звільняє її від обов`язку виконати цей Договір в натурі, якщо інше прямо не передбачено чинним в Україні законодавством (п.12.6. Договору).
Згідно пункту 14.1. Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання Сторонами і діє до 31.12.2022, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.
Договір вважається розірваним з моменту належного оформлення Сторонами відповідної Додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у самій Додатковій угоді, цьому Договорі або законодавстві (п. 14.4. Договору).
Згiдно п.15.6. Договору, електроннi копiї документів, надiсланi Сторонами, дiють до моменту заміни їх оригіналами, засвiдченi підписами Сторiн та cкpiплeнi їx печатками (т. 1 а.с.37-54).
Сторонами укладено Додаткову угоду №1 від 20.10.2021р. до Договору підряду, якою змінено п.61.1. Договору, ціну за 1 (одну) тону Продукції встановлено у розмірі 165000,00 (сто шістдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок, у тому числі ПДВ; загальну вартість Договору (Договірної ціни Договору) - у розмірі 1495725500,00 гривень 00 копійок.
Також, до п.7.3. Договору внесено зміни в частині ціни за кожну тону поставленої продукції у розмірі 7850,00 грн (т.1 а.с.60).
ТОВ “Автострада трейд груп” перераховано на користь ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” оплату за металоконструкції згідно Договору №0208/Ямп-К від 02.08.2021 в сумі 228000000,00 грн: 123000000,00 грн згідно платіжного доручення №137 від 19.08.2021; 55000000,00 грн згідно платіжного доручення №197 від 03.09.2021; 50000000,00 грн згідно платіжного доручення №6546 від 26.11.2021 року (т.1 а.с.61-63).
30.11.2021 сторонами підписано Додаткову угоду №2 до Договору підряду №0208/Ямп-К від 01.08.2021, якою змінено п.6.1. Договору щодо ціни за 1 тону продукції на умовах DDP за адресою: автомобільна дорога загального користування державного значення Т-02-02 Могилів-Подільський-Ямпіль-Бершадь-Умань (Вінницька область) на ділянці км 43+500 (на в`їзді в м. Ямпіль зі сторони м. Могилів-Подільський) – майданчик об`єкту “Будівництво прикордонного мостового переходу через річку Дністер на українсько-молдавському кордоні в районі населених пунктів Ямпіль-Косеуць” (згідно правил “Інкотермс” в редакції 2010 р.), яка на момент складання цього договору складає 82100,00 гривень (вісімдесят дві тисячі сто гривень 00 копійок) у тому числі податок на додану вартість в розмірі 20% складає 13683,33 гривень (тринадцять тисяч шістсот вісімдесят три гривні 33 копійки) грн.
Ціна за 1 (одну) тонну Продукції на умовах ЕXW за адресою: 54050, м.Миколаїв, Миколаївська область Заводська площа, будинок 1, Миколаївський суднобудівний завод “ОКЕАН” (згідно правил “Інкотермс” в редакції 2010 р) на момент складання цього договору складає 68399,02 гривень (шістдесят вісім тисяч триста дев`яносто дев`ять гривень 84 копійки) грн.
Також, сторонами викладено п.6.3 Договору у наступній редакції: “6.3. Загальна вартість Договору (Договірна ціна Договору) на момент його укладання, виходячи із визначеної на основі проектів КМ кількості Продукції в об`ємі 9065,00 тон, є орієнтованою і складає 744236500,001 (сімсот сорок чотири мільйони двісті тридцять шість тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) грн., у тому числі податок на додану вартість в розмірі 20% складає 124039416,67 (сто двадцять чотири мільйони тридцять дев`ять тисяч чотириста шістнадцять гривень 67 копійок) грн”.
Сторони виключили з умов Договору п.п.7.6. – 7.9. щодо сплати генпідрядних послуг.
Крім того, положення Договору підряду доповнено п.8.13., згідно якого у разі виникнення у Підрядника потреби, Субпідрядник може надати останньому послуги по зберіганню будь-якої кількості партій Продукції, до моменту доставки таких партій, на умовах, передбачених Договором.
Передача на зберігання Продукції, оформлюється Актом приймання – передачі. Послуги надаються на безоплатній основі, термін зберігання не повинен перевищувати 120 календарних днів.
18.02.2022 сторонами підписано Акт приймання-передачі майна на відповідальне зберігання від 01.02.2022, згідно якого на виконання умов Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021 Підрядник передав, а Субпідрядник прийняв належне Підряднику на праві власності наступне майно: виготовлені металоконструкції за Договором підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021 загальним обсягом 1200,00 тон, загальною вартістю 82078826,10 грн, в тому числі ПДВ.
Субпідрядник зобов`язаний забезпечити повернення майна з відповідального зберігання на першу вимогу Підрядника та забезпечити доступ до металоконструкцій для їх вивезення власник або залученим транспортом Підрядника на умовах ЕXW за адресою: 54050, м.Миколаїв, Миколаївська область Заводська площа, будинок 1, Миколаївський суднобудівний завод “ОКЕАН” (т.4 а.с.281).
21.02.2022 укладено Додаткову угоду №3 до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021, згідно п.1 якої Сторони вирішили розірвати Договір підряду №0208/Ямп-К від 02 серпня 2021 року.
Відповідно до п. 2 Додаткової угоди №3, датованої 21.02.2022 року, Сторони підтверджують, що Підрядником на виконання умов Договору було перераховано Субпідряднику суму в розмірі 228000000,00 (двісті двадцять вісім мільйонів гривень 00 копійок) гривень, в тому числі ПДВ (20%) 38000000,00 грн. та Субпідрядником було здійснено виготовлення та передано у власність Підрядника металоконструкцій загальною вартість 228000000,00 (двісті двадцять вісім мільйонів гривень 00 копійок) гривень, в тому числі ПДВ (20%) 38000000,00 грн. 
Згідно п. 4 Додаткової угоди №3 від 21.02.2022 року, Сторони не вважають пов`язаними себе будь-якими зобов`язаннями за Договором підряду № 0208/Ямп-К від 02 серпня 2021 року, окрім зобов`язань Субпідрядника повернути з відповідального зберігання металоконструкції вагою 1200 (одна тисяча двісті) тон, загальною вартістю 82078826,10 (вісімдесят два мільйони сімдесят вісім тисяч вісімсот двадцять шість гривень 10 копійок) гривень, в тому числі ПДВ 13679804,35 грн.
Після виконання зобов`язань Субпідрядника щодо повернення належних Підряднику металоконструкцій з відповідального зберігання, Підрядник не буде мати до Субпідрядника будь-яких претензій майнового та немайнового характеру (п. 5 Додаткової угоди). 
У відповідності до п.6 Додаткової угоди №3, Субпідрядник підтверджує відсутність будь-яких претензій майнового та немайнового характеру до Підрядника за Договором підряду №0208/Ямп-К від 02 серпня 2021 року” (т.4 а.с.179). 
Додатком до Додаткової угоди №3 від 21.02.2022 визначено Акт звірки взаємних розрахунків станом на 21.02.2022. 
Згідно даного Акту сторонами підтверджено перерахування ТОВ “Автострада трейд груп” 228000000,00 грн (19.08.2021, 03.09.2021, 26.11.2021), а також надходження товару на зазначену суму: 15.11.2021 вартістю 8608513,81 грн; 30.11.2021 – 15572388,67 грн; 30.11.2021 – 1298011,06 грн; 31.01.2022 – 62931366,56 грн; 31.01.2022 – 39264849,73 грн; 21.02.2022 – 1691998,98 грн; 21.02.2022 – 16554055,09 грн; 21.02.2022 – 82078826,10 грн (т.4, а.с.282).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:
Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.
Згідно ст.174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Як встановлено ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Предметом спірних правовідносин є оспорення Додаткових угод №2 та №3 до Договору підряду, з визначених у заяві про зміну предмету позову підстав, а також стягнення 560040896,00 грн, які складаються із загальної суми за графіком фінансування виробництва (за вирахуванням сплаченої суми) та суми за фактично вироблену і поставлену продукцію.
Зміст господарських правовідносин сторін заснований за договорі підряду, який включає також елементи договору поставки.
Відповідно до ст.837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. 
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. 
До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2 - 4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.
Відповідно до ст.839 Цивільного кодексу України, підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.
Статтею 843 Цивільного кодексу України, передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
Згідно ст.846 Цивільного кодексу України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ч.1 ст.853 Цивільного кодексу України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Згідно положень ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Позивач, в обґрунтування позовних вимог посилається на належне та своєчасне виконання зобов`язань з виготовлення та поставки металоконструкцій, відповідач наполягає на простроченні виконання зобов`язань з поставки продукції.
Щодо обсягу поставленого товару, дотримання сторонами строків виконання зобов`язань з поставки продукції та своєчасності здійснення розрахунків, колегія суддів зазначає наступне.
З приписів статей 1, 3, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" вбачається, що бухгалтерський облік ведеться підприємством з метою надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства; на даних бухгалтерського обліку ґрунтується податкова звітність підприємства. Бухгалтерському обліку підлягають господарські операції - дії (події), що викликають зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, а також їх результати, що полягають у реальній зміні майнового стану суб`єкта господарювання. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складаються під час їх здійснення, а якщо це неможливо - безпосередньо після закінчення господарських операцій.
Доказами реального здійснення господарської операції є первинні документи, які підтверджують фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, а також документи, що підтверджують факт використання придбаних товарів у власній господарській діяльності покупця (висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №804/15389/15, від 26.03.2019 у справі №925/291/18).
За своєю правовою природою первинні документи є документами, які посвідчують виконання зобов`язань (констатують, фіксують) певні факти господарської діяльності у правовідносинах між сторонами) та мають юридичне значення для встановлення обставин такого виконання (аналогічний висновок викладений у постанові КГС ВС від 10.02.2020 у справі №909/146/19).
Висновок щодо підтвердження факту господарської операції саме первинними документами викладений у постановах Верховного Суду від 28.08.2020 у справі №922/2081/19, від 04.11.2020 у справі №910/9739/19, від 18.11.2020 у справі №920/61/19.
З огляду на викладене, всі господарські операції повинні підтверджуватися первинними документами. До таких зокрема належать: видаткові накладні, рахунок фактура, товарно-транспортна накладна, акт виконаних робіт або акт прийманні виконаних робіт, акти приймання - передачі наданих послуг, банківські виписки, платіжні доручення, оборотно-сальдові відомості, касові ордери (прибутковий та видатковий), бухгалтерська довідка.
З метою підтвердження обставин поставки товару позивачем було долучено до матеріалів справи копії видаткових накладних (т.1, а.с.64-67, 70, 72, 80, 82), актів прийому передачі виконаних робіт (т.1, а.с.69, 71, 73, 79, 81), роздрукiвки скрiн-шотів листування (т.3, а.с.172-177), електронні листи щодо направлення сканованих копій документів, якими супроводжувалися поставки продукції (т.1, а.с.119, т.3 а.с.171, 178-182).
Згідно ч.6 ст.91 ГПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.
Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Як вбачається з матеріалів справи, представники відповідача заперечували проти визнання вказаних доказів допустимими, а також клопотали про надання оригіналів відповідних документів для огляду у судовому засіданні.
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 04.08.2022 було зобов`язано позивача, надати для огляду у судовому засіданні оригінали наступних документів, зокрема: оригінали видаткових накладних до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021 №52 від 15.11.2021 на суму 17300910,00 грн, №54 від 30.11.2021 на суму 2608650,00 грн, №55 від 30.11.2021 на суму 31292 085,00 грн, №12 від 31.01.2022 на суму 126522330,00 грн, №13 від 31.01.2022 на суму 78871320,00 грн, №15 від 21.02.2022 на суму 3400485,00 грн, №16 від 21.02.2022 на суму 33268455,00 грн; оригінали електронних доказів, надані позивачем з клопотанням про долучення до матеріалів справи електронних доказів за вих.№10/06-07 від 22.06.2022, а саме оригінал заяви свідка (вих.№20/06-253 від 20.06.2022).
При цьому, на виконання вимог ухвали суду першої інстанції позивачем було надано лише оригінали інших документів: товарно-транспортних накладних, повідомлення про розірвання Договору підряду та Акту звірки взаємних розрахунків від 21.02.2022 (т.5, а.с.212-222).
Тобто, оригіналів вище перерахованих видаткових накладних, актів прийому-передачі виконаних робіт, електронних доказів документів на підтвердження поставки товару, позивачем не було надано.
Тому, судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги зазначені докази в силу вимог ч.6 ст.91 ГПК України.
Суд першої інстанції також звернув увагу на відображені у видаткових накладних відомості щодо обсягу та ціни та товару, які не відповідають іншим доказам по справі, котрі надано позивачем, зокрема товарно-транспортним накладним (останні не підтверджують передачу лише семи партій товару); податковими накладними, додатковими угодами та видатковими накладними, які надані відповідачем.
Направлення первинних документів засобами поштового зв`язку та їх отримання контрагентом ще не свідчить про автоматичне схвалення даних документів, не замінює обов`язкової наявності таких істотних реквізитів первинних документів, як підпис уповноваженої особи Підрядника та печатки ТОВ “Автострада трейд груп”, яка використовувалась у відносинах між сторонами.
Щодо доводів позивача про підписання документів шляхом обміну електронними копіями, слід зазначити, що саме Субпідрядник надає Підряднику, відправлені разом з Продукцією (вантажем) супроводжувальні документи (з урахуванням вимог п.4.3. Договору), зокрема видаткову накладну (п.8.2. Договору).
Передача первинних документів разом з товаром, їх підписання на місці передачі/розвантаження товару, обмін уповноваженими представниками сторін іншими первинними документами безпосередньо у момент отримання продукції вантажоодержувачем є звичаєвою діловою практичною.
Тому, ризики вчинення відповідних дій у інший спосіб, який суперечить вимогам п.8.2. Договору, покладені на позивача.
Хоч згiдно п.15.6. Договору, електроннi копiї документів, надiсланi Сторонами, дiють до моменту замiни їх оригiналами, засвiдченi пiдписами Сторiн та cкpiплeнi їx печатками, однак, дане положення договору не може замінювати вимог законодавства щодо належності та допустимості електронних доказів.
З положень статті 96 ГПК України вбачається, що подання електронного доказу у паперовій копії само по собі не робить такий доказ недопустимим.
При цьому, суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу (постанова Верховного Суду від 29.01.2021 у справі №922/51/20).
Роздруківка електронного листування не є електронним документом (копією електронного документа) та е-доказом, якщо не містить обов`язкового реквізиту електронного цифрового підпису (Постанова КГС ВС від 16 березня 2020 у справі №910/1162/19).
До суду першої інстанції позивачем не було подано оригіналів електронних доказів, відсутні клопотання позивача про огляд судом електронних доказів у електронних сховищах, мережах чи файлових носіях (ст.82 ГПК України), а відповідач заперечував щодо достовірності даних доказів, тому зазначені докази правомірно не прийнято судом до уваги.
Крім цього, відповідні документи (т.3 а.с.172-177; т.1 а.с.119, т.3 а.с.171, 178-182) не містять відомостей про їх засвідчення електронним цифровим підписом, що суперечить вимогам ст.6 Закону України “Про електронні документи та електронний документообіг”.
Зі змісту долученого позивачем листування лише можливо встановити сам факт направлення листів, однак це не надає можливості встановити дійсний зміст направлених документів або факт передачі товару на їх підставі, зокрема вважати доведеним обставини їх підписання обома сторонами із накладенням електронних цифрових підписів.
Отже, відповідні докази є недопустимими та неналежними засобами доказування, про що було вірно зазначено судом першої інстанції.
Водночас, позивачем надано до матеріалів справи копії товарно-транспортних накладних (т.3, а.с.46-132) на поставку товару у кількості 1792,859 тон.
При цьому, лише одна товарно-транспортна накладна (ЯМ-00030 від 09.12.2021 на перевезення товару в кількості 20,609 тон) засвідчена печаткою ТОВ “Автострада трейд груп”, товарно-транспортні накладні ЯМ-00028, ЯМ-00084, ЯМ-00088 на 130,296 тон не містять підписів посадових осіб у графі вантажоодержувач.
Відповідачем було визнано факт отримання продукції у кількості 1719,908 тон на основі товаросупровідних документів та додатково 57,452 тони на складі ТОВ “Автострада трейд груп”, всього 1777,36 тони.
З наданих товарно-транспортних накладних відповідача (т.2, а.с.39-202) вбачається їх надання на загальний обсяг перевезень 1719,908 тон, а також відсутність, порівняно з документами позивача, наступних накладних:
- № l від 08.11.2021 на перевезення товару в кількості 19,146 тон (вантажоодержувач ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція”), яку у графі: “прийняв/відповідальна особа” скріплено підписом і штампом ТОВ “Спільне німецько-українське підприємство “Автострада”;
- ЯМ-00028 від 08.12.2021 на перевезення товару в кількості 20,833 тон (вантажоодержувач ТОВ “Автострада трейд груп”), яку у графі: “прийняв/відповідальна особа” не підписано, штамп ТОВ “Спільне німецько-українське підприємство “Автострада” на зворотній стороні документа, підпис посадової особи відсутній;
- ЯМ-00039 від 16.12.2021 на перевезення товару в кількості 21,018 тон (вантажоодержувач ТОВ “Автострада трейд груп”), яку у графі: “прийняв/відповідальна особа” підписано механіком Олійник П.Д.;
- ЯМ-00040 від 16.12.2021 на перевезення товару в кількості 20,609 тон (вантажоодержувач ТОВ “Автострада трейд груп”), яку у графі: “прийняв/відповідальна особа” підписано механіком Олійник П.Д.;
- ЯМ-00046 від 20.12.2021 на перевезення товару в кількості 34,988 тон (вантажоодержувач ТОВ “Автострада трейд груп”), яку у графі: “прийняв/відповідальна особа” підписано механіком Олійник П.Д.
Накладні №№ЯМ-00039, ЯМ-00040, ЯМ-00046 підписано механіком Олійник П.Д., яким неодноразово підписувались інші товарно-транспортні накладні, дійсність яких не заперечено відповідачем.
Повноваження Олійника П.Д., як представника ТОВ “Спільне німецько-українське підприємство “Автострада”, підтверджено також довідкою №992 від 21.07.2022 (т.4, а.с.169).
На підставі Договору доручення від 09.08.2021, на користь ТОВ “Спільне німецько-українське підприємство “Автострада” делеговано повноваження від імені ТОВ “Автострада трейд груп” на здійснення функцій вантажоодержувача металоконструкцій за Договором підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021 (т.4, а.с.160).
Відповідачем не заперечувалися договірні відносин з третьою особою та повноважень ТОВ “Спільне німецько-українське підприємство “Автострада” на отримання продукції від імені ТОВ “Автострада трейд груп”, що підтверджує належність, як доказу товарно-транспортної накладної № l від 08.11.2021.
Тому, оцінивши доводи сторін у сукупності, колегія суддів вважає схваленими ТОВ “Автострада трейд груп” дії та повноваження представника третьої особи Олійника П.Д. на прийняття матеріальних цінностей.
Одночасно, відхиляються як належний доказ поставки продукції на підставі товарно-транспортної накладної ЯМ-00028 від 08.12.2021 в кількості 20,833 тон (т.5, а.с.213), яка не містить підпису уповноваженої особи вантажоодержувача (відповідачем надано накладну від 08.12.2021 щодо перевезення продукції у кількості 20,014 тон, однак позивачем надано дві накладні від цієї ж дати з різними відомостями відносно маси вантажу).
Наявність лише штампу третьої особи, за відсутності підпису посадової особи отримувача, суперечить вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", тому не впливає на оцінку допустимості даного доказу.
Стосовно товарно-транспортних накладних ЯМ-00084 від 04.02.2022 на перевезення товару в кількості 22,014 тон; ЯМ-00085 від 04.02.2022 на перевезення товару в кількості 22,014 тон; ЯМ-00086 від 07.02.2022 на перевезення товару в кількості 20,609 тон; ЯМ-00088 від 10.02.2022 на перевезення товару в кількості 24,392 тон; ЯМ-00087 від 10.02.2022 на перевезення товару в кількості 20,434 тон, які у двох примірниках (як позивача, так і відповідача) не містять підписів посадової особи вантажоодержувача, судом було враховано, що факт надання їх відповідачем до матеріалів справи підтверджує обмін відповідними документами у процесі господарських операцій.
Тому, прийняття товаросупровідного документа відповідачем без його підписання та за відсутності заперечень відносно змісту і обсягу поставленого товару, підтверджує схвалення відповідних документів зі сторони ТОВ “Автострада трейд груп”.
Також, надані відповідачем накладні містять печатки ТОВ Автострада трейд груп” та підписи уповноважених осіб, що підтверджує передачу товару на підставі наступних товарно-транспортних накладних, котрі надані позивачем з недоліками, а саме: ЯМ-00025 від 06.12.2021 на перевезення товару в кількості 20,832 тон; ЯМ-00026 від 07.12.2021 на перевезення товару в кількості 20,939 тон; ЯМ-00027 від 07.12.2021 на перевезення товару в кількості 29,093 тон; ЯМ-00028 від 08.12.2021 на перевезення товару в кількості 22,014 тон; ЯМ-00030 від 09.12.2021 на перевезення товару в кількості 20,609 тон; ЯМ-00031 від 09.12.2021 на перевезення товару в кількості 20,609 тон; ЯМ-00032 від 09.12.2021 на перевезення товару в кількості 20,833 тон; ЯМ-00034 від 10.12.2021 на перевезення товару в кількості 22,014 тон; ЯМ-00033 від 10.12.2021 на перевезення товару в кількості 29,093 тон; ЯМ-00036 від 13.12.2021 на перевезення товару в кількості 34,718 тон; ЯМ-00080 від 31.01.2022 на перевезення товару в кількості 21,207 тон; ЯМ-00081 від 31.01.2022 на перевезення товару в кількості 18,644 тон; ЯМ-00082 від 02.02.2022 на перевезення товару в кількості 22,014 тон; ЯМ-00083 від 02.02.2022 на перевезення товару в кількості 22,014 тон.
Враховуючи надані докази позивачем, на якого покладено тягар доказування передачі товару, з урахування наданих відповідачем доказів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності належних доказів поставки 1772,026 тон металоконструкцій (1792,859 - 20,833), який є на 5,333 тон меншим за погоджений сторонами в оспорюваній Додатковій угоді №3 від 21.02.2022.
При цьому у справі наявні також інші докази щодо кількості поставленого товару.
На підставі Наказу Директора ТОВ “Автострада трейд груп” №14/02-02 від 14.02.2022 проведено позапланову часткову інвентаризацію активів та зобов`язань за Договором підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021, у ході якої перевірено фактичну наявність товарно-матеріальних цінностей, переданих підприємству ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція”, їх документальне підтвердження, наявність первинних документів, наявність залишку або нестачі ТМЦ.
Згідно Інвентаризаційного опису запасів ТОВ “Автострада трейд груп” від 14.02.2022 встановлено фактичну наявність металоконструкцій у кількості 1777,360 тон, за даними бухгалтерського обліку 1719,908 тон.
Відповідно до Акту інвентаризації документів від 16.02.2022 до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021, ТОВ “Автострада трейд груп” підтверджено порушення ведення бухгалтерського обліку, відсутність оригіналів видаткових накладних за Договором підряду та супровідних товарно-транспортних документів на постачання металоконструкції у кількості 57,152 тон на суму 4716727,10 грн (Протокол інвентаризаційної комісії від 16.02.2022) (т.2 а.с.203-22).
Як вірно відмітив суд першої інстанції, висновки інвентаризації, хоча і є внутрішніми документами відповідача, однак узгоджуються з товаросупровідними документами позивача, а також наданими відповідачем копіями товарно-транспортних накладних.
З приводу доведення юридичного факту поставки продукції на користь відповідача та його кількості, приймаються до уваги положення п.8.1. Договору, згідно якого датою поставки партії Продукції вважається дата відвантаження, вказана в товаротранспортних накладних.
Перехід права власності на продукцію і ризику випадкового знищення та випадкового пошкодження Продукції переходить до Підрядника після отримання продукції та підписання уповноваженої особи видаткових накладних та товаротранспортних документів на продукцію (п. 8.1. Договору).
Тобто, встановлення обсягу та вартості поставлених на користь ТОВ “Автострада трейд груп” металоконструкцій слід здійснювати на основі двох документів: товаротранспортних та видаткових накладних.
Позивачем не було надано належним чином оформлених видаткових накладних, які підтверджували б кількість та вартість переданої продукції.
Однак, у матеріалах справи наявні: видаткова накладна №24 від 24.06.2022, щодо передачі ТОВ “Автострада трейд груп” в рамках Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021 продукції у кількості 1777,359 тон на загальну суму 145921180,98 грн, за ціною 68416,67 грн без ПДВ (82100,00 грн з ПДВ) за 1 тону; видаткова накладна №25 від 24.06.2022, щодо передачі ТОВ “Автострада трейд груп” в рамках Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021 продукції у кількості 1200,00 тон на загальну суму 82078819,24 грн, за ціною 56999,18 грн без ПДВ (68 399,02 грн з ПДВ) за 1 тону (т.4 а.с.173-176).
Дані накладні підписані обома сторонами і скріплені печатками юридичних осіб, дійсність накладних позивач заперечував з огляду на оспорення додаткових угод, зазначав про їх оцінку як одного із доказів фраудаторності правочинів та зловмисної домовленості ОСОБА_1 з відповідачем.
Тобто, не висловлено заперечень відносно порушення порядку оформлення відповідних первинних документів, поставлення на них печатки ТОВ “ВК "Укрстальспецконструкція", підпису уповноваженої особи на момент їх складання.
Оцінивши надані сторонами докази щодо поставки металоконструкцій у сукупності, колегія суддів, як і суд першої інстанції, вважає більш вірогідними докази відповідача відносно переходу до ТОВ “Автострада трейд груп” права власності на продукцію у загальній кількості 2977,359 тон (1777,359 + 1200,00).
Щодо визначення строків поставки товару та їх обумовленість дотриманням зі сторони відповідача термінів перерахування коштів, колегія суддів зазначає наступне.
Як вірно відмітив місцевий господарський суд, Сторонами чітко не визначено терміни оплати продукції, оскільки п.7.1. Договору підряду передбачає фінансування виробництва; п.7.2. - сплату щомісячних платежів за фактично виготовлену продукцію; п.7.3. – щомісячні платежі за поставлену продукцію; п. 7.4. – термін остаточного розрахунку.
Оцінивши зміст даних пунктів договору, колегія суддів погоджується з висновком, що сторони домовились про альтернативні можливості розрахунків для Підрядника шляхом авансування виробництва, сплати щомісячних платежів по факту виготовлення продукції та отримання рахунку-фактури або товаросупровідного документа.
Однак, імперативними є положення стосовно граничного терміну розрахунків - на протязі 60 днів з дати поставки (п.7.4. Договору).
У свою чергу, припис п.9.1. Договору відсилає лише до одного зобов`язання Субпідрядника з поставки металоконструкцій, виключно з посиланням на п.7.1. Договору, який ставить у пряму залежність виконання Графіку поставок від виконання Графіку фінансування виробництва.
Тому, дії з оплати коштів за Графіком фінансування мають передувати початку виробничого процесу, відповідно - з моменту надходження коштів у Субпідрядника виникає зобов`язання щодо виготовлення та поставки відповідної кількості товару згідно Графіку поставок.
Однак, у випадку самостійного виготовлення та передачі продукції більшого обсягу, ніж передплачений, слід застосовувати положення п.п.7.2.-7.4. Договору.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, здійснивши поставку поза межами Графіку виробництва та поставки металоконструкцій, Субпідрядник позбавлений можливості посилатися на прострочення оплат згідно п.7.1. Договору.
Згідно Додатку №2 до Договору підряду №0208/Ямп-К від 01.08.2021 “Графік виробництва та поставки металевих конструкцій”, сторонами погоджено загальний обсяг фінансування у розмірі 722879360,00 грн, із розрахунку: до 20.08.2021 – 123000000,00 грн; до 05.09.2021 – 55000000,00 грн; до 20.09.2021 – 123000000,00 грн; до 05.10.2021 – 55000000,00 грн; до 20.10.2021 – 122622144,00 грн; до 05.11.2021 – 54831040,00 грн; до 20.11.2021 – 122622144,00 грн; до 05.12.2021 – 54831040,00 грн; до 20.12.2021 – 8273472,00 грн; до 05.01.2022 – 3699520,00 грн (т.1 а.с.56).
Тобто, загальний обсяг фінансування згідно Додатку №2 у розмірі 722879360,00 грн не відповідає п.6.3. Договору підряду, яким визначено орієнтовну ціну договору в сумі 1465810500,00 грн.
Відповідачем перераховано на користь позивача згідно Договору №0208/Ямп-К від 02.08.2021 року 228000000,00 грн: 123000000,00 грн згідно платіжного доручення №137 від 19.08.2021; 55000000,00 грн згідно платіжного доручення №197 від 03.09.2021;           50000000,00 грн згідно платіжного доручення №6546 від 26.11.2021 (т.1, а.с.61-63).
Відповідно до Додатку №1 до Договору підряду “Графіки виробництва та поставок металевих конструкцій”, сторонами погоджено поставку: 844,00 тон металевих балок у листопаді 2021 року; 1696,00 тон – у грудні 2021 року; 1710,00 тон у січні 2022 року; 1710,00 тон – у лютому 2022 року (т.1, а.с.55).
Загальний обсяг продукції згідно помісячного графіку становить 5960,00 тон і не співпадає із загальною кількістю (9065,00 тон), узгодженою у предметі договору та першій графі Додатку №1.
Таким чином, відповідачем своєчасно перераховано два перших платежі за Графіком фінансування виробництва в сумі 178000000,00 грн.
Тому, як вірно встановив місцевий господарський суд, у позивача виникло зобов`язання з виготовлення і поставки металоконструкцій у обсязі 1100,804 тони згідно ціни, яка була погоджена сторонами у первісній редакції Договору підряду (178000000,00 / 161700,00), або 1078,788 тон, з урахуванням змісту Додаткової угоди №1 (178000000,00 / 165000,00).
На підставі Графіку виробництва та поставки металевих конструкцій, у листопаді 2021 року позивач повинен був виготовити і поставити 844 тони продукції.
Тобто, відповідачем повністю передплачено виконання зобов`язань з поставки у листопаді 2021 року.
Однак, згідно товаротранспортних документів у листопаді 2021 року позивачем поставлено 291,837 тон продукції.
Тобто, залишок поставок за листопад 2021 року складав 552,163 тони, а відносно отриманої передплати - 786,951 тон.
Шляхом внесення грошових коштів в сумі 50000000,00 грн згідно платіжного доручення №6546 від 26.11.2021, хоча поза межами Графіку (до 20.09.2021), відповідачем додатково профінансовано виробництво металоконструкцій у грудні 2021 року в обсязі 303,030 тони, з урахуванням змісту Додаткової угоди №1 (50000000,00 / 165000,00).
Положення підписаного Сторонами Договору та Графіків взаємних зобов`язань не передбачають автоматичного відтермінування на аналогічний період процесу виготовлення металоконструкцій у випадку затримки авансування виробництва.
Отже, загальний обсяг передплаченого товару становив 1089,981 тон 
У грудні 2021 року згідно Графіку виробництва та поставки металевих конструкцій кількість продукції становила 1696,00 тон, при цьому терміни у межах місяця розмежовані на три частини, що дозволяє зробити висновок про зобов`язання ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” поставити до 10.12.2021 - 420,00 тон та до 20.12.2021 – 628,00 тон металоконструкцій (1048,00 тон).
Однак, згідно досліджених судом товаротранспортних документів у грудні 2021 року позивачем поставлено 762,792 тон продукції.
Тобто, залишок поставок за грудень 2021 року складав 933,208 тони, а відносно отриманої передплати - 327,189 тон, що частково охоплювало виконання Графіку виробництва та поставки металевих конструкцій у січні 2022 року.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання. Натомість невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (виконання зобов`язання з певними недоліками, дефектами). 
При неналежному виконані боржник виконує обов`язок, але з порушенням певних умов, які складають зміст договору або визначені законом.
Аналогічні за змістом висновки наведено у постановах Верховного Суду від 27.05.2021 у справі №902/502/20, від 27.08.2019 у справі №911/1867/18, від 21.02.2020 у справі №910/4460/19.
Як встановлено ст.528 Цивільного кодексу України при зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.
Однак, матеріали справи не містять повідомлень позивача про неможливість своєчасного виконання зобов`язань з поставки узгодженого обсягу продукції у листопаді-грудні 2021 року.
В силу ч.3 ст.538 Цивільного кодексу України, у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.
Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, у відповідача виникло право припинити фінансування виробництва металоконструкцій згідно графіку до моменту повного виконання позивачем зобов`язань з поставки авансованого товару.
Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок (ч.4 ст.538 ЦК України).
Тому, перерахування ТОВ “Автострада трейд груп” третього платежу з простроченням оплати, у момент коли настало прострочення з поставок, не звільняло позивача від обов`язку виготовлення поставки металоконструкцій у кількості пропорційно отриманих коштів в цілому. 
Отже, прострочення внесення відповідачем третього платежу не впливало на зобов`язання позивача із здійснення поставок у листопаді-грудні 2021 року та січні 2022 року у межах перерахованих коштів.
Встановивши обсяг поставленого товару, з урахуванням наданих сторонами доказів, перевірено розрахунки позивача з визначення розміру заборгованості.
Розрахунок ціни позову позивачем виражено наступним чином: 772879360,00 (сума згідно Графіку фінансування виробництва) – 228000000,00 (сума передплати) + 65161535,66 (сума за фактично вироблену та поставлену продукцію) = 560040896,00 грн.
Однак, при перевірці даних математичних дій отримано 610040895,66 грн, що свідчить про помилковість обчислень.
Крім цього, як вірно відмічено судом першої інстанції, не вірним є включення до ціни позову 65161535,66 грн (сума за фактично вироблену та поставлену продукцію), оскільки Графіком фінансування виробництва визначено загальну вартість продукції у кількості 5960,00 тон (за ціною згідно п.7.1. Договору).
Відтак, визначення додаткових сум оплати виходить за межі узгодженого сторонами графіку.
Також позивачем не обґрунтовано підстав для одночасного збільшення вартості поставленого товару шляхом застосування п.п.7.2.1., 7.3.1. Договору (таблиця на 5 аркуші позовної заяви), що призвело до підвищення загальної ціни за 1 тону металоконструкцій понад граничну суму, узгоджену у п.7.1. Договору.
Наведені у позові розрахунки щодо прострочення оплати зі сторони відповідача в сумі 494879360,00 грн, здійснені без урахування строків поставки товару та алгоритму внесення передплати.
Таким чином, розрахунок ціни позову є суперечливим та необґрунтованим.
Визначення дійсної вартості товару у кількості 2977,359 тон залежать від правової оцінки підстав пред`явленого позову щодо недійсності додаткових угод до договору підряду, оскільки встановлення їх недійсності зумовить необхідність оплати за первісною ціною 1 тони продукції, котра була погоджена сторонами у договорі підряду та додатковій угоді №1.
У статті 215 Цивільного кодексу України законодавцем визначено, що недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, є підставою недійсності правочину. 
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). 
Вирішуючи спори про визнання договорів недійсними, суди повинні встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання їх недійсними та настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту договору вимогам закону, моральним засадам суспільства, правоздатність сторін договору, в чому конкретно полягає неправомірність та інші обставини, що є істотними для правильного вирішення спору. Зміст правочину становлять права та обов`язки, про набуття, зміну та припинення яких домовилися учасники правочину, а також особи, визначені сторонами учасниками такого правочину. 
Звертаючись з позовом про визнання недійсним правочину, позивач згідно з вимогами статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України повинен довести наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення. Без доведення позивачем обставин недодержання сторонами в момент вчинення оспорюваного правочину конкретних вимог законодавства у суду відсутні підстави для задоволення відповідного позову.
Щодо доводів апелянта про підписання Додаткових угод до Договору підряду під впливом насильства, колегія суддів зазначає наступне.
Для визнання правочину недійсним на підставі статті 231 Цивільного кодексу України позивач має довести: 1) факт застосування до нього (до потерпілої сторони правочину) фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи; 2) вчинення правочину проти своєї справжньої волі; 3) наявність причинного зв`язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється.
При вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 Цивільного кодексу України), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов`язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна. 
Отже, для визнання правочину недійсним через вчинення його під впливом насильства або погрози необхідна наявність фізичного або психічного впливу на особу з метою спонукання до укладення правочину, що і має бути доведено позивачем.
Під насильством необхідно розуміти заподіяння учасникові правочину фізичних або душевних страждань з метою примусити укласти правочин. Насильство породжує страх настання невигідних наслідків. 
На відміну від насильства, погроза полягає в здійсненні тільки психічного, але не фізичного впливу, і має місце при наявності як неправомірних, так і правомірних дій. Погроза може бути підставою для визнання правочину недійсним, коли обставин, які мали місце на момент його вчинення, випливає, що відмова учасника правочину від його вчинення могла спричинити шкоду його законним інтересам.
Саме на позивача в силу вимог ст.73-80 ГПК України покладено обов`язок доведення обставин вчинення тиску на Генерального директора ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” під час укладення оспорюваних додаткових угод.
Однак, окрім усних та письмових пояснень у процесуальних заявах по суті спору, а також доведення факту проведення слідчих дій у межах кримінального провадження, позивачем не надано інших доказів щодо вчинення стосовно керівника товариства насильства.
Слідчі дії проводяться з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення та не свідчать про вчинення тиску, а лише про виконання вимог Кримінального процесуального кодексу України уповноваженими особами (постанова Верховного Суду від 29.07.2021 у справі №907/113/18).
Тобто, посилання лише на обставини проведення слідчих дій є недостатнім для кваліфікації стану насильства.
Згідно наявного у матеріалах справи Висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 05.07.2022, відсутні будь-які діагностичні ознаки, які свідчили б про вплив на виконавця, якихось збиваючих факторів (природного чи штучного характеру) у досліджуваних підписах від імені ОСОБА_1 , які містяться у графі “Генеральний директор ____ О.Л. Ус” у наступних документах: Додатковій угоді №2 від 30.11.2021 до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021; Додатковій угоді №3 від 21.02.2022 до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021; Акті приймання-передачі майна на відповідальне зберігання від 01.02.2022, датованого 18.02.2022, Акті звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 - 21.02.2022 рр.
Відповідні підписи виконано ОСОБА_3 , одним штучним приладом; відсутні ознаки штучного зістарювання документів.
Додаткова угода №2 від 30.11.2021 та Додаткова №3 від 21.02.2022 виконані раніше березня-квітня 2022 року, їх виконання у вказані у документах дату 30.11.2021 року та 21.02.2022 року відповідно, не виключається. 
Аналогічні висновки здійснені щодо Акту приймання-передачі майна на відповідальне зберігання від 01.02.2022, датованого 18.02.2022, та Акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 - 21.02.2022рр. 
Тобто, експертами з`ясовано питання виконання підписів ОСОБА_7 або третіми особами, відтисків печаток ТОВ “Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція", давності виконання зазначених документів (т.4 а.с.221-268, т.7 а.с.46-93).
Відповідно до Висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 01.06.2022 №СЕ-19/111-22/17309 підтверджено відповідність відтисків печаток у Додатковій угоді №2 від 30.11.2021 до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021; Додатковій угоді №3 від 21.02.2022 до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021; Акті приймання-передачі майна на відповідальне зберігання від 01.02.2022, датованого 18.02.2022, Акті звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 - 21.02.2022 рр., зразкам відбитків печаток ТОВ “Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція", які надано на дослідження.  
Також, не виявлено ознак впливу на виконавця будь-яких збиваючих факторів (природного чи штучного характеру) у підписах ОСОБА_1 в графі 7 (Адреси, банківські реквізити та підписи Сторін, Субпідрядник) Додаткової угоді №2 від 30.11.2021 до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021; Додаткової угоди №3 від 21.02.2022 до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021; Акті приймання-передачі майна на відповідальне зберігання від 01.02.2022, датованого 18.02.2022, Акті звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 - 21.02.2022 рр.
Підписи від імені ОСОБА_1 у перелічених документах (в двох екземплярах) виконані однією особою, а саме ОСОБА_2 , а не іншою особою (т.5 а.с.1-22).
Експертів було попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.
Старшим слідчим в ОВС ГСУ Національної поліції України Загладько В. надано дозвіл на розголошення матеріалів досудового розслідування та долучення відповідних документів до матеріалів господарської справи (т.5 а.с.212-226, т.6 а.с.81, 82).
Можливість використання в якості доказів при розгляді іншої справи, виконаних у кримінальному провадженні висновків експертиз, підтверджено Верховним Судом при розгляді справ №678/364/15-ц (постанова від 17.10.2019), №461/3675/17 (постанова від 05.02.2020), №9901/740/18 (постанова від 10.03.2020).
А тому, надані відповідачем висновки експертиз є допустимими доказами у даній справі.
Крім цього, з наведених висновків експертів вбачається дослідження (у двох примірниках) оригіналів Додаткової угоди №2 від 30.11.2021 до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021; Додаткової угоди №3 від 21.02.2022 до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021; Акту приймання-передачі майна на відповідальне зберігання від 01.02.021, 18.02.2021, Акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 - 21.02.2022 рр.
Дослідження проводилось методом газової хроматографії шляхом вирізування зразків досліджень. Отримані хроматограми зберігаються у наглядовому експертному провадженні інституту.
Зазначеним вище спростовуються доводи позивача відносно вчинення оспорюваних додаткових угоди під впливом насильства, тиску, або у інші дати, ніж зазначені у відповідних документах (30.11.2021– Додаткова угода №2; 21.02.2022– Додаткова угоди №3).
Щодо твердження позивача про укладення додаткових угод внаслідок зловмисної домовленості генерального директора позивача з відповідачем, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено ч.1 ст.232 Цивільного кодексу України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.
Довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у зв`язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.
За змістом зазначеної правової норми необхідними ознаками правочину, вчиненого в результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою є: 1) наявність умисного зговору між представником потерпілої сторони правочину і другої сторони з метою отримання власної або обопільної вигоди;2) виникнення негативних наслідків для довірителя та незгода його з такими наслідками; 3) дії представника здійснюються в межах наданих йому повноважень.
Для задоволення позовних вимог за статтею 232 Цивільного кодексу України необхідно на підставі певних доказів встановити, що представник за правочином вступив у зловмисну домовленість із другою стороною і діє при цьому у власних інтересах або в інтересах інших осіб, а не в інтересах особи, яку представляє. Таким чином, має бути доведена і домовленість з боку іншої сторони правочину.
Під зловмисною домовленістю необхідно розуміти умисну змову однієї сторони із представником іншої, проти інтересів особи, яку представляють. Зловмисна домовленість представника з контрагентом особи, яку представляють, створює правову ситуацію, коли дійсна воля довірителя, яку повинен утілювати представник, замінюється його власною волею, що суперечить волі довірителя. Саме підміна волі довірителя волею представника і слугує підставою для визнання такого правочину недійсним.
Тобто в основу зловмисної домовленості покладено умисні дії представника, який усвідомлював, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя, та бажав (або свідомо допускав) настання негативних наслідків для довірителя. При цьому не має значення, від кого виходила ініціатива здійснити змову, - від представника чи від другої сторони правочину. Головне, що характеризує цей правочин, -наявність усвідомленості і волі другої сторони правочину та представника на вчинення дій усупереч інтересам особи, яку він представляє.
Критерій "зловмисності" не залежить від того, чи був направлений умисел повіреного на власне збагачення чи заподіяння шкоди довірителю, важливим є фактор того, що умови договору, укладеного повіреним, суперечать волі довірителя взагалі, тобто підставою для визнання правочину недійсним є розходження волі довірителя та волевиявленням повіреного при укладенні договору, а наслідки, що настали, є такими, що є неприйнятними для довірителя.
Зазначене відповідає правовим висновкам, висловленим Верховним Судом у постановах від 19.11.2021 у справі №383/302/20, від 07.08.2019 у справі №753/7290/17, від 05.08.2020 у справі №638/2324/14-ц та від 04.11.2020 у справі №370/2309/18.
Обставини зловмисної домовленості вчинення оспорюваних додаткових угод обґрунтовано позивачем з посиланням на економічно невигідні умови зменшення ціни на продукцію, коригування генеральним директором податкових накладних в інтересах відповідача, підписання видаткових накладних після завершення строку дії договору.
Відносно збитковості для ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” Додаткової угоди №2, то було встановлено прострочення зі сторони позивача виконання зобов`язань з поставки продукції у листопаді-грудні 2021 року
Відповідно до ст.849 Цивільного кодексу України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.
Згідно ст.852 Цивільного кодексу України, якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.
Враховуючи прострочення виконання зі сторони Субпідрядника, ТОВ “Автострада трейд груп” було наділено правом призначення строків виконання робіт, вимагати розірвання договору, зменшення плати за виконану несвоєчасно роботу. Перелік форм захисту прав Замовника є невичерпним.
Отже, укладення оспорюваних додаткових угод узгоджувалось з вимогами законодавства.
До матеріалів справи долучено копії Повідомлення від 25.01.2022 №342/25-01/22 про розірвання Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021, підписаного Директором ТОВ “Автострада трейд груп” та скріпленого печаткою товариства, Акту звірки розрахунків про наявність заборгованості ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” з поставки товару на суму 176795355,00 грн та поставку продукції на суму 51201645,00 грн, Додаткової угоди №2 від 25.01.2022 про розірвання Договору підряду та сплату Субпідрядником протягом 5 робочих днів не поставленого товару в розмірі 170198355,00 грн (т.5, а.с.218-222). Оригінали досліджувалися судом першої інстанції
Зі змісту повідомлення вбачається, що ТОВ “Автострада трейд груп” повідомляє про наявність прострочення з поставки металоконструкцій зі сторони позивача станом на 25.01.2022, зазначає, що про здійснення поставок металоконструкцій на загальну суму 57801645,00 грн, залишок оплаченого, проте не поставленого товару становить 170198355,00 грн.
Відповідач повідомляє про розірвання Договору підряду та вимагає протягом 5 днів сплатити 170198355,00 грн (т.1 а.с.85, 86).
Листом №20220218-01 від 18.02.2022 ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” повідомлено про виготовлення у рамках Договору підряду 3200,023 тони металоконструкцій, з яких 1 555,123 тон передано, 1644,913 тон – готові до передачі. 
Також, позивачем зазначено про наявність заборгованості зі сторони відповідача з перерахування 494879360,00 грн і запропоновано продовжити договірні відносини, з додержанням принципів договірної платіжної дисципліни (т.1 а.с.87, 88).
Відповідач спростовував дійсність даних документів, з посиланням на Висновок експертного дослідження №26 від 26.07.2022 Відокремленого підрозділу “Центр експертиз та оцінки” ПП “Консалтинг експерт груп “Діктум-Фактум” (т.4 ас. 45-62).
Предметом дослідження були копії Повідомлення від 25.01.2021 за вих.№342/25-01/22 про розірвання Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021 та Акту звірки взаємних розрахунків від 21.02.2022 між ТОВ "Виробнича Компанія "Укрстальспецконструкція" та ТОВ "Автострада трейд груп" за договором №0208/Ямп-К від 02.08.2021, відносно належності підписів керівникам сторін.
Оскільки, у судовому засіданні суду першої інстанції було досліджено оригінали відповідних документів, висновки експертиз з дослідження оригіналів відповідних документів не надано, тому судом першої інстанції було правомірно відхилено даний висновок як неналежний засіб доказування.
Колегія суддів погоджується, що позиція відповідача відносно прострочення поставок станом на 15.01.2022 (дата складення повідомлення) відповідає дослідженим судом письмовим доказам та аналізу Графіків поставок і фінансування виробництва.
У повідомленні та Акті звірки розрахунків не встановлено відображення ціни продукції, яка не відповідала б змісту Додаткової угоди №2, тому посилання позивача на дані докази, як підставу не обізнаності ТОВ “Автострада трейд” щодо її укладення 30.11.2021 та обґрунтування пізнішого терміну вчинення не приймаються до уваги.
Водночас, з моменту отримання повідомлення у січні 2022 року, позивач продовжував систематичні поставки товару, що підтверджено товарно-транспортними накладними, відповідь надіслано позивачем лише через місяць після направлення повідомлення про розірвання договору, з урахування іншої кількості поставленого товару.
Отже, зміст листа позивача свідчить про відсутність згоди на розірвання договору станом на 18.02.2021 на запропонованих у листі від 15.01.2022 умовах.
Однак, дана обставина не позбавляла сторони можливості припинити дію договору за взаємною згодою, тому направлення відповідачем відповідних документів не впливає на дійсність додаткових угод.
Крім цього, станом на лютий 2022 року плановий обсяг поставок металоконструкцій становив 5960,00 тон, фактично поставлено 2977,359 тон (50,29% від планової кількості), що встановлено судом. Виготовлення 1777,359 тон продукції підтверджено позивачем у тексі позовної заяви (арк.3, 4).
Таким чином, за наявності істотного відхилення від Графіку виробництва та поставок металоконструкцій, врегулювання договірних відносин відповідало інтересам ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція”.
Обставини щодо фактичних дат укладення додаткових угод №№2, 3 до договору підряду підтверджує позицію відповідача відносно своєчасності врегулювання спірних правовідносин. Також, позиція позивача відносно зловмисної домовленості суперечить іншим доказам. Зокрема, підписання видаткових накладних №24 та №25 від 24.06.2022 відповідає умовам договору, накладні скріплені підписами представників та печатками юридичних осіб. Обсяг переданого товару відповідає товаротранспортним накладним, несуттєві розбіжності не можуть впливати на достовірність відомостей. 
Тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що кваліфікація таких дій як вчинених на шкоду позивачу не відповідає письмовим доказами та нормам чинного законодавства.
Також, позивач посилався на обмеження повноважень Генерального директора ТОВ “ВК "Укрстальспецконструкція" ОСОБА_3 на підписання видаткових накладних.
Позивачем долучено до матеріалів справи Протокол Загальних Зборів учасників від 20.04.2022 (т.5, а.с.82, 83), яким вирішено звернутись з позовом до господарського суду та обмежено на три роки повноваження ОСОБА_3 щодо укладення договорів про надання правової допомоги та представництва інтересів товариства.
Однак, в справі відсутні докази вручення даного рішення ОСОБА_8 , також протокол не містить обмежень на підписання первинних документів генеральним директором.
Рішення щодо усунення ОСОБА_1 від здійснених повноважень генерального директора ухвалено лише 02.07.2022 згідно Протоколу Загальних Зборів учасників ТОВ “ВК "Укрстальспецконструкція" (т.5 а.с.84-85); заяву на звільнення за власним бажанням ОСОБА_2 подано 13.07.2022 (т.5 а.с.93).
Отже, позивачем не доведено наявність обмежень зі сторони ОСОБА_1 , як посадової особи ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція”, на підписання видаткових накладних №24 та №25 від 24.06.2022.
Обставини підписання видаткових накладних після припинення дії договору або поза межами терміну його дії не може впливати на дійсність видаткових накладних, оскільки суд першочергово оцінює їх зміст та належне оформлення, а не дату складання.
Сторони не позбавлені можливості врегулювати правовідносини та оформити належні документи після вчинення юридичних дій, які обумовили подальше оформлення первинних документів.
А тому, місцевий господарський суд правомірно прийняв як належні та допустимі докази видаткові накладні №24 від 24.06.2022 та №25 від 24.06.2022, які підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою товариства.
Щодо коригувань податкових накладних, які позивач вважає доказами зловмисної домовленості, колегія суддів зазначає наспне.
Позивачем долучено до справи копії податкових накладних, які сформовані Генеральним директором ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” по взаємовідносинам з ТОВ “Автострада трейд груп”: №1 від 21.02.2021 на суму 3400485,00 грн; №2 від 21.02.2022 на суму 33268455,00 грн; №3 від 26.11.2022 на суму 50000000,00 грн; №5 від 03.09.2022 на суму 55000000,00 грн; №7 від 19.08.2021 на суму 123000000,00 грн; №7 від 31.01.2022 на суму 28595295,00 грн (т.1 а.с.162-168). Також, копії податкових накладних, які сформовані ТОВ “Автострада трейд груп” по взаємовідносинам з ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція”: №280 від 16.12.2021, дата реєстрації в ЄРПП – 14.01.2022, на суму 1730091,00 грн, у тому числі ПДВ (20%) 288348,50 грн; №281 від 16.12.2021, дата реєстрації в ЄРПП – 14.01.2022, на суму 3390073,50 грн, у тому числі ПДВ (20%) 565 012,25 грн; № 68 від 31.01.2022, дата реєстрації в ЄРПП – 15.02.2022, на суму 20 539 365,00 грн, у тому числі ПДВ (20%) - 3423227,50 грн (т.1 а.с.158-161). 
16.08.2022 ТОВ “Автострада трейд груп” долучено до матеріалів справи розрахунки коригування кількісних та вартісних показників до відповідних податкових накладних, в яких ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” було скориговано обсяги постачання та суми податку на додану:
- розрахунком коригування №1 від 27.06.2022 було скориговано обсяги постачання та суми податку на додану вартість, внесені до податкової накладної №7 від 19.08.2021;
- розрахунком коригування №2 від 27.06.2022 було скориговано обсяги постачання та суми податку на додану вартість, внесені до податкової накладної №5 від 03.09.2021;
- розрахунком коригування №3 від 27.06.2022 було скориговано обсяги постачання та суми податку на додану вартість, внесені до податкової накладної №3 від 26.11.2021;
- розрахунком коригування №4 від 28.06.2022 було скориговано обсяги постачання та суми податку на додану вартість, внесені до податкової накладної №7 від 31.01.2022;
- розрахунком коригування №5 від 28.06.2022 було скориговано обсяги постачання та суми податку на додану вартість, внесені до податкової накладної №1 від 21.02.2022;
- розрахунком коригування №6 від 28.06.2022 було скориговано обсяги постачання та суми податку на додану вартість, внесені до податкової накладної №2 від 21.02.2022 (т.2 а.с.246-250).
Крім того, відповідачем надано розрахунки коригування кількісних і вартісних показників: №116 від 16.02.2022, яким скориговано суму податкових зобов`язань з ПДВ у розмірі 288348,50 грн до податкової накладної №280 від 16.12.2021; №117 від 16.02.2022, яким скориговано суму податкових зобов`язань з ПДВ у розмірі 565012,25 грн до податкової накладної №281 від 16.12.2021; №118 від 16.02.2022, яким скориговано суму податкових зобов`язань з ПДВ у розмірі 3423227,50 грн до податкової накладної №68 від 31.01.2022.
Коригування податкових, складених ТОВ “Виробнича компанія “Укрстальспецконструкція” по взаємовідносинах з ТОВ “Автострада трейд груп” та відображення відомостей у інформаційному ресурсі ДПС підтверджено Листом ДПС України від 29.07.2022 №8196/6/99-00-04-02-01-06.
03.10.2022 до суду надійшов Лист ГУ ДПС у м.Києві №5/2615-04-03-04 від 20.09.2022 “Про надання інформації в доповнення до листа №22591/5/26-15-0403-04 від 26.09.2022”, в якому зазначено, станом на 28.09.2022 ТОВ “Виробнича компанія “Укрстальспецконструкція” зареєстровано податкові накладні за постачальником ТОВ “Автострада трейд груп” за вересень, грудень 2021 року та лютий, червень 2022 року.
Розрахунки коригування кількісних та вартісних показників до вищезазначених податкових накладних після 01.07.2022 в інформаційному ресурсі ДПС України відсутні.
Станом на 28.09.2022 відсутня інформація про реєстрацію ТОВ “Виробнича компанія “Укрстальспецконструкція” податкових накладних №7 від 31.01.2021, №68 від 31.01.2021, №280 від 16.12.2021, №281 від 16.12.2021 (т.6, а.с.186-192).
В той же час, Листом ДПС України від 29.07.2022 №8196/6/99-00-04-02-01-06 звернуто увагу, що за даними Інформаційної системи ДПС, станом на поточну дату розрахунки коригування до податкових накладних, складених ТОВ “Виробнича компанія “Укрстальспецконструкція” (код СДРПОУ 39069887) на ТОВ “Автострада трейд груп” (код ЄДРПОУ 43079409) а саме: від 27.06.2022 №1 до податкової накладної №7  від 19.08.2021; від 27.06.2022 №2 до податкової накладної №5 від 03.09.2021; від 27.06.2022 №3 до податкової накладної №3 від 26.11.2021; від 28.06.2022 №4 до податкової накладної №7 від 31.01.2022; від 28.06.2022 №5 до податкової накладної №1 від 21.02.2022; від 28.06.2022 №6 до податкової накладної №2 від 21.02.2022 зареєстровано в ЄРПН (т.6, а.с.213).
Тому, суд першої інстанції вірно відхилив як неналежний доказ Лист ГУ ДПС у м.Києві №5/2615-04-03-04 від 20.09.2022, оскільки останній містить інформацію на окремі дати наявності або відсутності відомостей у інформаційній системі, однак не відображає повної інформації щодо даних відомостей. 
Таким чином, сторонами скориговано відомості щодо податкових зобов`язань в Інформаційній системі ДПС, дії сторін з даного приводу є узгодженими.
Як доказ податкова накладна може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може буди єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару.
Оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі господарські суди повинні враховувати положення Податкового Кодексу України та фактичні дії як постачальника, так і покупця, щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання спірного товару (постанова Верховного Суду від 25 червня 2020 у справі №924/233/18).
Тобто, оцінка відображених сторонами відомостей про податкові операцій не має самосійного доказового значення, тому здійснюється судом у сукупності з іншими засобами доказування.
В матеріалах справи відсутні відомості про анулювання електронних цифрових підписів уповноважених осіб, внесення змін до відповідної інформації протягом усього часу перебування справи у суді, ініціювання зі сторони ТОВ “Виробнича компанія “Укрстальспецконструкція” податкової перевірки з даного питання.
Крім того, інформація у коригуваннях податкових накладних обох сторін відповідає іншим письмовим доказам по справі, зокрема видатковим накладним №24 від 24.06.2022 та №25 від 24.06.2022, оцінку яким надано вище.
Посилання на необґрунтованість власних, самостійно вчинених дій у відносинах з третіми особами, свідчить про недобросовісність та суперечливість поведінки у правовідносинах, що не відповідає загальним засадам господарювання (ст.2 ГК України, ст.3 ЦК України).
У матеріалах справи наявні заяви свідка ОСОБА_3 , справжність підпису, на яких посвідчено нотаріально.
Так, у заяві від 28.04.2022, адресованій усім державним органам виконавчої та судової влади, ОСОБА_9 повідомлено про роботу на посаді Генерального директора ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” з 08.06.2021; проведення обшуку правоохоронними органами 19.04.2022, допиту в якості свідка у межах кримінального провадження, а також підписання  19.04.2022 у приміщенні відділення поліції Акту приймання-передачі майна на зберігання від 01.02.2022, датованого 18.02.2022; Додаткової угоди №2 від 30.11.2021 до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021; Додаткової угоди №3 від 21.02.2022 до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021; Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №224 від 21.02.2022; Акту звірки взаєморозрахунків від 21.02.2022 за Договором підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021 (т.1 а.с.91, 92).
Однак, у заявах від 24.06.2022 та 10.11.2022 свідком ОСОБА_3 повідомлено про відкликання попередньої заяви від 28.04.2022.
Свідком ОСОБА_3 підтверджено підписання Акту приймання-передачі майна на зберігання від 01.02.2022, датованого 18.02.2022; Додаткової угоди №2 від 30.11.2021; Додаткової угоди №3 від 21.02.2022 до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021; Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №224 від 21.02.2022; Акту звірки взаєморозрахунків від 21.02.2022 року за Договором підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021 добровільно та без примусу, тиску (фізичного або психологічного), без впливу обману, тяжких обставин або інших факторів, які могли б вплинути на його волевиявлення, у відповідності до Статуту ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” (т.4 а.с.63-69, т.7 а.с.131-134).
Будучи допитаним у судовому засіданні у статусі свідка ОСОБА_10 повідомив, що з червня 2021 року працював на посаді Генерального директора ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція”. Вирішення важливих питань господарської діяльності здійснювалось учасниками товариства та Головою Наглядової Ради ОСОБА_5 . Питання укладення Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021 з ТОВ “Автострада трейд груп”, встановлення цін на продукцію, укладення додаткових угод №№1, 2, 3 вирішувалось за вказівкою та Голови Наглядової Ради ОСОБА_5 .
Свідком підтверджено підписання з відома учасників та Голови Наглядової Ради ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” Додаткової угоди №2 від 30.11.2021; Додаткової угоди №3 від 21.02.2022 до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021, зазначено, що їх укладення здійснено без примусу, у дати вказані у даних додаткових угодах.
З показів ОСОБА_3 підставою для внесення змін до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021, зміни ціни на продукцію та його розірвання були домовленості між керівництвом  ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” та ТОВ “Автострада трейд груп”, оскільки фінансування за договором було обмежено.
Однак, між сторонами було укладено ще один договір підряду на поставку металоконструкцій на інший об`єкт. У випадку продовження співпраці з ТОВ “Автострада трейд груп” за іншим договором не виникало збитків у товариства, виконання умов іншого договору було економічно вигідним. Тому, сторони домовились розірвати договір та узгодили порядок розрахунків.
В подальшому позиція керівництва ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” змінилася, за вказівкою адвокатів та Голови Наглядової ради товариства ОСОБА_5 , з метою подальшого звернення до суду оспорення укладених додаткових угод №2 та №3, ОСОБА_3 надав первісну заяві свідка від 28.04.2022, від якої відмовляється.
Дійсно правоохоронними органами проводились обшуки та його допит, однак тиску  з метою підписання документів на нього не здійснено.
Свідок повідомив, що у червні 2022 року підписав видаткові накладні на поставку партій товару протягом дії Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021, оскільки це відповідало дійсності, підписувати будь які документи іншими датами він відмовився.
ОСОБА_3 був звільнений у серпні 2022 року з посади Генерального директора за власним бажанням.
Позивачем також надано заяву свідка ОСОБА_4 від 04.05.2022, яка з 2017 року працює головним бухгалтером ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” з 2017 року. Свідок повідомляє про проведення обшуку на підприємстві 19.04.2022, а також щодо оформлення первинних документів у відносинах між ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” та ТОВ “Автострада трейд груп” виключно на підставі Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021, Додатку №1 “Графік виробництва та поставки металоконструкцій”, Додатку №2 “Графік фінансування виробництва”, Додаткової угоди №1 від 20.10.2021. Про інші додаткові угоди до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021 свідку невідомо (т.1 а.с. 93). 
Позивачем долучено до матеріалів справи заяву свідка ОСОБА_5 , підпис якого посвідчено нотаріусом іноземної держави, з поставленням апостилю (т.7, а.с.28-42). ОСОБА_5 повідомлено, що з 08.06.2021 його призначено на посаду Генерального директора ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція”. Також, з 08.06.2021 Генеральним директором товариства призначено ОСОБА_3 10.08.2022. ОСОБА_3 був звільнений з посади Генерального директора товариства за власним бажанням. ОСОБА_5 повідомив, що істотні умови договорів обговорюються учасниками товариства, рішення про укладення договорів приймається учасниками товариства та Головою наглядової ради. Генеральним директором лише здійснюється реалізація завдань і планів учасників та Голови наглядової ради, здійснює управління поточною діяльністю та має дорадчий голос при формуванні умов договорів. Рішення голови наглядової ради про укладення Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021 ТОВ “Автострада трейд груп” і про укладення Додаткової угоди №1 від 20.10.2021 оформлювалися письмово, як виключення із загальноприйнятої в Товаристві практики ділового обороту. ТОВ “Автострада трейд груп” зверталося до ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” з метою отримання згоди на укладення Додаткової угоди №1 від 20.10.2021, яка була надана Генеральному директору ОСОБА_3 ТОВ “Автострада трейд груп” порушило графік оплат за Договором підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021 через відсутність фінансування. У січні 2022 року ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” отримано від ТОВ “Автострада трейд груп” листа про розірвання Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021. 18.02.2021 товариство не погодилось з претензіями і направило відповідь з пропозицією продовжити договірні відносини, з дотримання принципів фінансової дисципліни. 19.04.2022 ОСОБА_3 було допитано як свідка в рамках кримінального провадження. Цього ж дня останній під примусом підписав Акт приймання-передачі майна на зберігання від 01.02.2022, датований 18.02.2022; Додаткову угоду №2 від 30.11.2021; Додаткову угоду №3 від 21.02.2022 до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №224 від 21.02.2022; Акт звірки взаєморозрахунків від 21.02.2022 за Договором підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021. Після цього учасниками товариства та ОСОБА_3 погоджено подачу позову до суду. Приблизно через два місяці ОСОБА_3 змінив свою позицію та почав вчиняти дії на шкоду товариству, склав коригування податкових накладних, підписав нові видаткові накладні про відвантаження металоконструкцій ТОВ “Автострада трейд груп”, відмовився від показань свідка, подав заяву про звільнення. Наглядовою радою та Загальними зборами ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” не надавалося ОСОБА_8 повноважень на одноособове вирішення питань щодо укладення договорів, змін, доповнень до них, ухвалення рішень про формування договірних цін та зміну договірних цін. Вказані повноваження мають лише Наглядова рада та Загальні збори, зокрема не ухвалювалися будь яких рішень щодо уповноваження Генерального директора товариства та ОСОБА_3 на власний розсуд діяти у відносинах з контрагентом ТОВ “Автострада трейд груп”.
Будучи допитаним у судовому засіданні суду першої інстанції у статусі свідка ОСОБА_5 підтримав свою позицію, свідок вважає додаткові угоди недійсними і підробленими, а наявні у справі докази з правоохоронних органів, такими що надані з метою винесення негативного для товариства рішення.
Колегія суддів зазначає, що заява свідка є доказом, який за умови дотримання вимог процесуального закону щодо її форми, підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами у справі відповідно до статті 86 ГПК України (Постанова КГС ВС від 24.03.2020 у справі №    904/1975/19).
Показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.
На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах (ст. 87 ГПК України).
Тобто, обставини виготовлення і поставки товару, прийняття органами управління товариства рішень повинні першочергово підтверджуватись письмовими доказами. 
Тому, судом надається оцінка показам свідків у сукупності з наявними у справі письмовими засобами доказування.
Покази свідка ОСОБА_3 відносно перемовин сторін щодо внесення змін та подальшого припинення дії Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021 узгоджуються з встановленими обставинами прострочення поставок продукції та письмовими доказами, дійсність яких не оспорено позивачем.
Так, 12.11.2021 сторонами укладено Договір підряду №1211/км-Др, предметом якого є виготовлення, поставка ТОВ "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція" та передача у власність ТОВ "Автострада трейд груп" металоконструкцій по об`єкту: “Залізнично-автомобільний мостовий перехід через р. Дніпро у м. Києві (з підходами) на залізничній дільниці Київ-Московський-Дарниця” (т. 6 а.с. 85-92).
Згідно п.6.1. Договору узгоджено ціну 1 тони продукції у розмірі 165000,00 грн, що підтверджує доводи відповідача та свідка ОСОБА_3 відносно перемовин сторін про виконання робіт на іншому об`єкті і у такий спосіб компенсації витрат господарської діяльності ТОВ "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція".
Укладення даного договору на початку листопада 2021 року і одночасно підписання 30.11.2021 року оспорюваної Додаткової угоди №2 до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021 року спростовує позицію позивача щодо її укладення під тиском правоохоронних органів.
Укладення даних правочинів у наближений проміжок часу нівелює позицію позивача та свідка ОСОБА_5 щодо підписання Додаткової угоди №2 до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021 року у квітні 2022 року.
Покази свідка ОСОБА_11 , який є посадовою особою ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” не підтверджено іншими письмовими доказами, останній не був очевидцем вчинення тиску, зловмисних домовленостей, повідомляє обставини зі слів ОСОБА_3 , які дані пояснення спростовує.
Також, покази свідка ОСОБА_11 відносно тиску на ОСОБА_3 та вчинення дій всупереч інтересам ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” спростовуються встановленими фактами прострочення поставок продукції зі сторони позивача, незважаючи на укладення додаткових угод у листопаді 2021 року – лютому 2022 року, усунення генерального директора з посади лише 02.07.2022, незважаючи на обізнаність юридичної особи щодо дій останнього упродовж листопада 2021 – червня 2022 року. 
Обставини схвалення дій генерального директора ОСОБА_1 зі сторони ТОВ “ВК “Укрстальспекцконструкція”, тобто відсутність зловмисної домовленості під час укладення оспорюваних правочинів, також підтверджено Договором про покладення зобов`язань на третю особу від 24.06.2022, який укладено між ТОВ “Автострада трейд груп” та ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” (т.5 а.с.54-56).
Згідно п.п.1, 4, 5 преамбули даного договору сторонами підтверджено виготовлення на користь ТОВ “Автострада трейд груп” за замовленням ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція”, з метою виконання умов Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021, 2997,359 тон металоконструкцій, з яких 1777,359 тон передано ТОВ “Автострада трейд груп”; 1200 тон перебувають на відповідальному зберіганні ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” за адресою: 54050, м. Миколаїв, заводська площа, 1, Миколаївський суднобудівний завод “Океан”.
Відомості про визнання недійсним даного договору позивачем не надано.
Згідно ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України).
За відсутності судових рішень про недійсність правочинів, та які не оспорюються позивачем, а саме: здійснення поставок товару до лютого 2022 року, підписання Акту приймання-передачі майна на відповідальне зберігання від 01.02.2022, датованого 18.02.2022, Акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 - 21.02.2022 рр., наявності інших договірних відносин з ТОВ “Автострада трейд груп”, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про їх дійсність.
Колегія суддів погоджується із зауваженнями суду першої інстанції, що доводи позивача є непослідовними та суперечливими, ґрунтуються на помилкових твердженнях відносно належного виконання зобов`язань, зазначаючи про зловмисну домовленість та посилаючись на надані докази, позивач не враховує їх відповідність іншим доказам, котрі надані власне позивачем, а тому судом правомірно відхилено відповідну підставу позовних вимог.
Позивач також посилався на перевищення повноважень Генеральним директором ТОВ “Виробнича компанія “Укрстальспецконструкція”.
Відповідно до абз.2 ч.2 ст.98 Цивільного кодексу України рішення про внесення змін до статуту товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст.44 Закону України “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю” законом або статутом товариства може встановлюватися особливий порядок надання згоди уповноваженими на те органами товариства на вчинення певних правочинів залежно від вартості предмета правочину чи інших критеріїв (значні правочини). Рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, приймаються виключно загальними зборами учасників, якщо інше не передбачено статутом товариства.
В силу ст.46 Закону України “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю”, значний правочин, правочин із заінтересованістю, вчинений з порушенням порядку прийняття рішення про надання згоди на його вчинення, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки товариства лише у разі подальшого схвалення правочину товариством у порядку, встановленому для прийняття рішення про надання згоди на його вчинення.
Таким чином, для правильного застосування вказаних норм, надання оцінки правовому статусу правочину та підстав його дійсності, є встановлення: розміру вартості майна товариства на момент вчинення правочину; розміру вартості чистих активів товариства на кінець попереднього кварталу до моменту вчинення правочину; органів управління товариством, які згідно Статуту уповноважені надавати згоду га вчинення значного правочину; подальшого схвалення правочину товариством, після його вчинення з порушенням нормативного порядку. 
Відповідно до п.3.3.Статуту, до предмету та мети діяльності Товариства віднесено, зокрема виробництво будівельних металевих і частин конструкцій, інші будівельно-монтажні роботи, оптова торгівля металами та металевими рудами.
Загальні Збори учасників Товариства є вищим органом управління (п. 8.1. Статуту).
Загальні Збори учасників Товариства можуть вирішувати будь-які питання діяльності Товариства (п. 8.2.1. Статуту). 
Компетенцію Загальних Зборів учасників Товариства визначено п.8.2.2. Статуту, до якої не віднесено надання згоди на вчинення генеральним директором значних правочинів.
При цьому, питання, визначені у п.8.2.2. Статуту та інші питання, віднесені законом до компетенції вищого органу Товариства, не можуть бути віднесені до компетенції інших органів товариства (п. 8.2.3. Статуту).
Водночас, до п. 8.7. Статуту, який визначає процедурні питання заочного голосування під час проведення Загальних Зборів учасників Товариства включено положення відносно того, що рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, тобто правочину якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50% вартості чистих активів Товариства станом на кінець попереднього кварталу приймаються виключно Загальними Зборами учасників, в порядку визначеному п. 8.6.3. Статуту Товариства (п. 8.9.Статуту).
На підставі п. 8.13 Статуту, виконавчий орган Товариства є одноосібним – Генеральний директор. Генеральний директор є посадовою особою Товариства. Генеральний директор Товариства здійснює управління поточною діяльністю Товариства.
До компетенції Генерального директора Товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням  поточною діяльністю Товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції Загальних Зборів учасників (п. 8.13.4. Статуту).
Згідно п. 8.13.6. Статуту, Генеральний директор діє від імені Товариства без довіреності.
До компетенції Генерального директора Товариства, зокрема віднесено: розпорядження майном та коштами Товариства згідно з цим Статутом, укладення від імені Товариства договорів та вчинення інших правочинів, затвердження цін та тарифів на продукцію та послуги, що вироблені Товариством (п.п. 14, 15, 18 п. 8.13.8. Статуту).
Генеральний директор повинен діяти добросовісно і розумно в інтересах Товариства (п. 8. 14.1. Статуту).
Відповідно до п.10.1 Статуту Наглядова рада Товариства є одноособовим органом, який представляє Голова наглядової ради.
Пунктом 10.2 Статуту визначено, що Голова наглядової ради здійснює захист прав засновників Товариства, і в межах компетенції, визначеної Статутом та законодавством, контролює діяльність виконавчого органу Товариства (далі – Генерального директора).
Згідно з п. 10.6 Статуту Рішення Голови наглядової ради, прийняті в межах його компетенції, є обов`язковими до виконання Генеральним директором, іншими відповідними посадовими особами Товариства.
Відповідно до п.п. 7 п. 10.16 Статуту, до виключної компетенції наглядової ради належить прийняття рішення про надання згоди на вчинення значного правочину або про попереднє надання згоди на вчинення такого правочину та про надання згоди на вчинення правочинів із заінтересованістю.
Питання, що належать до виключної компетенції наглядової ради, не можуть вирішуватися іншими органами управління товариства, крім загальних зборів.
Як було встановлено судом першої інстанції, положення Статуту ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” містять взаємовиключні положення щодо компетенції Загальних Зборів учасників (п. 8.9.Статуту) та Наглядової Ради (п.п.7 п.10.16 Статуту) з приводу надання згоди на вчинення значного правочину. Також, норма відносно виключної компетенції Загальних Зборів учасників включена до розділу Статуту, який регламентує порядок голосування під час проведення загальних зборів.
Тому, судом було розмежовано повноваження органів управління ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” з урахуванням положень чинного законодавства України.
Отже, з урахуванням змісту ч. 2 ст. 44 Закону України “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю”, п.п.7 п.10.16 Статуту про віднесення також до компетенції Наглядової Ради ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” питань про надання згоди на вчинення значного правочину, не суперечить нормам законодавства.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок, що надання згоди на вчинення Додаткових угод №№2, 3 до Договору підряду (у випадку наявності притаманних ознак значного правочину) було віднесено до відання як Загальних зборів учасників, так і Наглядової ради.
При цьому, суд першої інстанції правомірно не прийняв як недопустимий доказ копію Рішення Голови Наглядової ради ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” №2 від 29.11.2021 (т.4 а.с.137), згідно якої надано згоду на вчинення значних правочинів, а саме укладення з ТОВ “Автострада трейд груп” Додаткових угод до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021, та уповноважено на їх підписання Генерального директора товариства Уса О.Л., оскільки даний документ засвідчено слідчим з написом “копія згідно з копії”, що не відповідає вимогам ДСТУ 4163:2020 “Державна уніфікована система документації. 
Також, матеріали справи не містять відомостей про вручення ТОВ “Автострада трейд груп” положення про Наглядову раду ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” станом на 07.06.2021 та трудового контракту з Головою Наглядової ради товариства від 23.06.2021 (т.1 а.с.35-46), тому позивачем не доведено обізнаність відповідача з повноваженнями даного органу.
Отже, за Статутом ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” Генеральний директор не має повноважень на самостійне вчинення значних правочинів. Згода на укладення Договору підряду та оспорюваних додаткових угод Загальними Зборами учасників не надана.
Відповідно до  ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.
Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.
Згідно ч. 2 ст. 46 Закону України “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю”, подальше схвалення правочину товариством у порядку, встановленому для прийняття рішення про надання згоди на його вчинення, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки товариства з моменту вчинення цього правочину.
Дана норма є спеціальною по відношенню до загальних правил схвалення правочинів, визначених ЦК України.
Таким чином, схвалити значний правочин, вчинений генеральним директором ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” могли лише загальні збори учасників або наглядова рада товариства (подібний висновок на предмет оцінки значного правочину акціонерного товариства наведено у Постанові КГС ВС від 09 червня 2021 року у справ №911/3039/19).
Тобто, не допускається схвалення Додаткової угоди №2 від 30 листопада 2021 року та Додаткової угоди №3 від 21 лютого 2022 року до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02 серпня 2021 року у інший спосіб, зокрема шляхом підписання первинних документів або вчиненням дій, що свідчать про їх виконання, на чому наполягали  представники відповідача.
Тому, у матеріалах справи відсутні докази схвалення даних додаткових угод у визначений законодавством спосіб.
Однак, дані обставини не позбавляють суд обов`язку оцінити їх дійсність на предмет обізнаності контрагента щодо наявності обмежень генерального директора на вчинення оспорюваних правочинів.
Відповідно до ч.3 ст. 92 ЦК України, орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. 
У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.
Застосування цієї норми до діяльності ТОВ врегульовано ч. 3 ст. 46 Закону України “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю”, яка передбачає, що до відносин щодо схвалення значного правочину застосовується також правило    абзацу другого    частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України.
У даному випадку спеціальне законодавство про ТОВ та ТДВ кореспондує загальним положенням ЦК України. 
З огляду на положення ст.92 Цивільного кодексу України, вчинення правочину органом (посадовою особою) юридичної особи з перевищенням наданих йому повноважень може бути підставою для недійсності такого правочину лише за умови обізнаності контрагента про наявність відповідного обмеження повноважень (коли він знав чи за всіма обставинами не міг не знати про такі обмеження).
Обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. 
Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.
При цьому, суд має встановити або реальну обізнаність третьої особи про наявність обмежень або виходити із правової презумпції, що за всіма обставинами контрагент за договором не міг про них не знати (постанова Верховного Суду від 09.06.2021 у справі №911/3039/19).
Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, наведене свідчить про обізнаність іншої сторони договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента (постанова Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №925/1453/16, від 02.04.2019 у справі №904/2178/18, від 02.10.2019 у справі № 910/22198/17).
За матеріалами цієї господарської справи укладений сторонами Договір підряду та оспорювані додаткові угоди містять посилання, що Генеральний директор ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” діє на підставі Статуту.
Тому, відповідач міг ознайомитись зі змістом статуту з метою з`ясування необхідності отримання згоди на вчинення значних правочинів.
Відповідно до ч. 3 ст.10 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього,       вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або       могла знати ці відомості.
Відсутність станом на момент укладення відповідного договору у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань інформації щодо наявності обмежень у директора такої юридичної особи відповідно до частини 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" може бути врахована у спорі з третіми особами лише у випадку, коли третя особа не знала і не могла знати ці відомості.
Тобто, відсутність відповідних відомостей має бути оцінена в сукупності з іншими доказами у справі.
Висновок про те, що особа могла знати чи не могла не знати про обмеження, не може бути зроблений виключно на підставі стандартного формулювання Договору про те, що генеральний директор діє на підставі статуту, а відтак, сторона мала би проявити розумну обачливість і ознайомитися зі статутом.
Суд має встановити реальну обізнаність іншої сторони про наявність обмежень повноважень генерального директора на укладення значних правочинів, а не виходити лише з правової презумпції "не міг не знати".
Навіть реальне ознайомлення зі статутом, не дозволило би дійти однозначного висновку про наявність обмежень, адже (1) статут посилається на не вартість майна за договором, а на ринкову вартість майна, яка може бути встановлена лише за даними незалежної оцінки, проведеної відповідно до вимог законодавства про оціночну діяльність; (2) статут посилається на відомості щодо даних фінансової звітності за останній фінансовий рік, що передує даті укладення правочину, тоді як суди не встановили, ознайомлення з даними цієї фінансової звітності; 3) ЄДР (як єдине відкрите джерело інформації про органи управління товариства) не містив відомостей про повноваження генерального директора; постачальник міг розумно покладатися на відомості з ЄДР, внесення актуальної інформації до якого було обов`язком, який товариство не виконало; 4) фінансова звітність в публічному доступі була відсутня (п. п. 38-47 постанови Верховного Суду від 09.06.2021у справі №911/3039/19).
Правові висновки Верховного Суду з приводу переваги відомостей Статуту над інформацією ЄДР та визнання правочинів недійними, засновані на основі аналізу положень статутів, які містять конкретну ціну договору, з метою оцінки критерію значного або такого, що потребує отримання додаткової згоди на укладення (Постанова КГС ВС від 20.07.2021 року у справі №911/1605/20).
З урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду щодо необхідності застосування останнього правового висновку у подібних правовідносинах, суд вважає релевантними останні висновки КГС ВС від 09.06.2021 у справі №911/3039/19 до предмету спірних правовідносин у даній господарській справі.
За матеріалами справи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відсутні відомості про обмеження повноважень генерального директора ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” на вчинення правочинів.
Визначення змісту значного правочину надано п.8.7. Статуту, як правочину якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50% вартості чистих активів Товариства станом на кінець попереднього кварталу. 
Тобто, Статут позивача не передбачає ціни договору, якою обмежуються повноваження генерального директора.
На підтвердження суми чистих активів та надання оцінки оспорюваним додатковим угодам, як значним правочинів позивачем надано Звіт про фінансові результати за 9 місяців 2021 року (т.5 а.с.80), згідно якого чистий дохід від реалізації продукції становить 1156864000,00 грн, валовий прибуток 81677000,00 грн, сукупний дохід 59098000,00 грн.
Відповідно до    ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому.
Чисті активи - сума активів за вирахуванням зобов`язань.
Однак, даний фінансовий документ не містить графи щодо чистих активів товариства, як зазначено у ч.2 ст.44 Закону України “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю”.
Позивачем не надано до матеріалів справи Звіту про фінансовий стан (Баланс) станом на кінець третього кварталу 2021 року та четвертого кварталу 2021 року, враховуючи дати укладення оспорюваних додаткових угод.
Тому, суд позбавлений можливості самостійно здійснити оцінку розміру активів за вирахуванням зобов`язань станом на кінець попереднього кварталу відносно часових дат укладення оспорюваних правочинів, з дотриманням вимог ч.2 ст.44 Закону України “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю”.
Крім того, позивач посилався на наявність у відкритих джерелах відомостей про фінансову звітність ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” (т.6 а.с.154-161), а також Акт обстеження стану бухгалтерського обліку (т.6 а.с.162-163).
Посилання на інформацію з мережі Інтернет без надання первинних документів та клопотань щодо дослідження судом електронних доказів не може прийматися до уваги.
Крім того, норми законодавства, хоча і містять положення про обов`язок контрагента бути обізнаним зі змістом Статуту, однак не містять обов`язку самостійно збирати інформацію про розмір чистих активів суб`єкта господарювання.
Позивачем не надано доказів направлення на адресу ТОВ “Автострада трейд груп” документів про фінансову звітність або її вручення у момент укладення Договору підряду.
Тому, доводи позивача щодо обізнаності відповідача відносно документів фінансової звітності ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” не підтверджено достатніми доказами.
Акт обстеження стану бухгалтерського обліку (т.6 а.с.162-163) є внутрішнім документом позивача, складений 30.08.2022, тобто був відсутній на момент вчинення оспорюваних правочинів.
Позивачем не доведено обставин обізнаності контрагента з відповідним актом на момент укладення додаткових угод.
Наявність у Статуті позивача дублюючих положень, якими до відання двох органів управління Товариство віднесено вирішення аналогічних питань, за відсутності критеріїв та підстав розмежування обставин прийняття даних рішень, розміщення повноважень Загальних зборів учасників відносно виключної компетенції у розділі щодо регулювання процедурних питань, створює правову невизначеність у правовідносинах з третіми особами, контрагентами ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція”, зокрема у межах спірних господарських відносинах з ТОВ “Автострада трейд груп”. 
Тому, відповідач був позбавлений можливості, навіть ознайомившись зі змістом Статуту позивача, самостійно визначити до компетенції якого органу віднесено схвалення значних правочинів.
Враховуючи викладене позивачем не доведено, що оспорювані додаткові угоди мали статус значних правочинів, у розумінні норм Закону України “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю”, а також, що обставини некоректного формулювання положень Статуту, відсутність обмежень керівника згідно ЄДР доводять відсутність реальної можливості Підрядника бути обізнаним про обмеження повноважень генерального директора.
А тому, судом першої інстанції, правомірно відхилено доводи позивача відносно визнання недійсними додаткових угод з підстав перевищення повноважень Генеральним директором ТОВ “Виробнича компанія “Укрстальспецконструкція”.
Суд також звертає особливу увагу, що підстави позову в частині визнання недійсними додаткових угод внаслідок відсутності згоди органів управління товариством, суперечать загальним засадам провадження господарської діяльності.
Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої    статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.
Частиною третьою статті 13 ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Формулювання "зловживання правом" необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.
Доктрина "venire contra factum proprium" (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини "venire contra factum proprium" лежить принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них (постанова Верховного суду від 28.04.2021 у справі №910/9351/20).
Хоча положення договору підряду і містять посилання на Статут ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція”, який визначає обсяг повноважень генерального директора, однак позивачем не надано до матеріалів справи належних доказів прийняття рішень Загальними зборами учасників або Наглядовою Радою ТОВ перед укладенням Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021 та Додаткової угоди №1 від 20.10.2021.
До матеріалів справи долучено Рішення Наглядової Ради ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” від 03 серпня 2021 року та Рішення Наглядової Ради ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” від 20.10.2021 року (т.5 а.с.183).
Однак, у клопотанні від 12.08.2022 року представник позивача просив виключити дані документи з переліку засобів доказування (т. 5 а.с.183-193).
Тому, при вирішенні спору не прийнято до уваги дані документи.
Отже, матеріали справи не містять доказів ухвалення відповідних рішень органами управління ТОВ “ВК “Укрстальспецкнструкція” протягом усього часу тривалості взаємовідносин з ТОВ “Автострада трейд груп”.
Свідок ОСОБА_3 повідомив, що у процесі діяльності ТОВ “ВК “Укрстальспецкнструкція” укладення договорів проводилось за усними вказівками керівництва, без надання письмової згоди Загальними Зборами учасників або Голови Наглядової Ради, така практика була сталою; за час перебування на посаді Генерального директора у аналогічний спосіб укладено близько 7 договорів. 
Такі покази узгоджуються з фактом відсутності письмових документів щодо схвалення орган управління товариства договору підряду та додаткової угоди №1.
Критична оцінка судом показів свідка ОСОБА_11 в частині наявності відповідних письмових рішень також ґрунтується на відсутності доказів стосовно оформлення письмових рішень Загальними Зборами учасників або Наглядовою Радою товариства про надання згоди на укладення Договору підряду з ТОВ “Автострада трейд груп”, як значного правочину.
Таким чином, за відсутності рішень загальних зборів учасників та наглядової ради, якими б схвалювалось вчинення основного договору підряду, додаткової угоди №1, посилання ТОВ “ВК “Укрстальспецкнструкція” на підстави недійсності Додаткової угоди №2 від 30 листопада 2021 та Додаткової угоди №3 від 21 лютого 2022 року внаслідок не прийняття рішень цими ж органами управління товариством, суперечить засадам добросовісності, попереднім вчинкам та забороні суперечливої поведінки.
Щодо посилання позивача на фраудаторність та саме укладання оспорюваних правочинів на шкоду інтересам ТОВ “Виробнича компанія “Укрстальспецконструкція”, колегія суддів зазначає наступне.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі №755/17944/18 (провадження №61-17511св19) зроблено висновок, що “договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір.
Застосування конструкції “фраудаторності” при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору.
До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника)”.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року в справі № 754/5841/17 (провадження № 61-17966св19) вказано, що “приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. 
Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) “використовувала/використовували право на зло”; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які “потерпають” від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин)”.
Фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) в українському законодавстві регулюються тільки в певних сферах (зокрема: у банкрутстві (стаття 20 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом”); при неплатоспроможності банків (стаття 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”; у виконавчому провадженні (частина четверта статті 9 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII    “Про виконавче провадження”).
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.
Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6    статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).
За матеріалами справи судом встановлено, що дійсно за змістом Додаткової угоди №2 від 30 листопада 2021 року до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02 серпня 2021 року зменшено ціну на продукцію порівняно з первісними умовами договору.
Також, сторони вирішили розірвати договір підряду на основі Додаткової угоди №3 від 21 лютого 2022 року.
З огляду на формування висновків Верховного Суду щодо критеріїв фраудаторності правочинів та відсутність їх остаточного і вичерпного переліку, суд наводить висновки, за якими особа уповноважена посилатись на фраудаторність правочинів лише коли у правовідносинах поведінка саме цієї особи є добросовісною, відкритою, належною та послідовною, чесною діловою практикою.
Прострочення зі сторони кредитора (яким ТОВ “ВК “Укрстальспецконструкція” є за вимогами про оплату вартості поставленого товару) ставить обгрунтовані сумніви у фраудаторності правочину, який вчинено з метою подолання наслідків такого прострочення.
При оцінці оспорюваних додаткових угод на предмет ознак фраудаторних правочинів, суд повторює свої висновки з приводу порушення зі сторони позивача термінів поставки продукції у листопаді-грудні 2021 року.
Тому, право на зменшення ціни продукції, розірвання договору підряду гарантовано відповідачу положеннями ст. ст. 849, 852 ЦК України.
Наявність підстав для зменшення ціни товару та припинення дії договору підряду  обґрунтовано наявністю між сторонами іншого Договору підряду №1211/км-Др від 12.11.2021 року (т.6 а.с.85-92), з аналогічною ціною продукції, показами повноважного керівника позивача, що судом оцінено як вірогідні докази.
Критична оцінка судом фраудаторності також ґрунтується за межах предмету позову, оскільки позивачем не заперечено дійсність інших правочинів, якими підтверджено фактичне виконання додаткових угод.
До таких доказів суд відносить товарно-транспортні накладні з поставки продукції у кількості, яка відповідає змісту Додаткової угоди №2 від 30.11.2021 року; визнання відповідного обсягу поставки позивачем у тексті позову; вчинення дій з поставки продукції після підписання Додаткової угоди №2; підписані обома сторонами видаткові накладні, Акт звірки взаємних розрахунків  станом на 21.02.2022 року, Акт приймання-передачі майна на відповідальне зберігання від 01.02.2022 року,  Договір про покладення зобов`язань на третю особу від 24.06.2022 року (т. 5 а.с. 54-56); усунення генерального директора з посади після спливу тривалого проміжку часу від моменту вчинення оспорюваних правочинів.
Суд також відхиляє доводи позивача щодо фраудаторності оспорюваних додаткових угод, враховуючи сукупну оцінку доказів по справі.
Позивачем не підтверджено жодну з обставин, існування яких могло б опосередковано впливати на фраударність додаткових угод, зокрема не знайшли свого достатнього підтвердження при розгляді справи посилання на укладення додаткових угоди під тиском, внаслідок насильства, у інші дати або внаслідок зловмисної домовленості, з перевищенням повноважень керівником товариства.
Також суд враховує, що волевиявлення юридичної особи формується через діяльність її органів та посадових осіб, тому належне оформлення первинних документів, самостійне коригування податкових накладних, спростовує можливість кваліфікації правочинів, на виконання яких вчинено такі дії, як фраудаторних.
Несвоєчасне усунення посадової особи від повноважень не може автоматично впливати на оцінку попередніх юридичних вчинків. Внутрішні відносини юридичної особи між учасниками та генеральним директором не можуть впливати на права контрагента або створювати перешкоди для провадження господарської діяльності.
Суд вважає, що юридична особа повинна самостійно нести відповідальність за негативні наслідки дій посадових осіб та уповноважена захистити свої права шляхом пред`явлення вимог про відшкодування завданої шкоди.
Таким чином, позивачем не було доведено недійсності додаткових угод за відсутності ознак фраудаторності, намагання позивача оспорити правочини з максимальної кількості правових підстав не може ставити суд у залежність надати оцінку лише фраудаторності правочину лише за самим фактом його укладення, всупереч іншим юридичним діям особи у спірних правовідносинах.
З огляду на встановлену дійсність додаткових угод, сторонами у належній формі та з дотриманням вимог закону досягнуто згоди про зменшення ціни продукції і розірвання договору підряду.
Враховуючи визначену судом кількість поставленого товару, наявні у справі докази з перерахування коштів в сумі 228000000,00 грн, доводять здійснення відповідачем повного розрахунку за отриманий товар.
З огляду на викладене, судом першої інстанції правомірно відхилено вимоги позову в частині стягнення з ТОВ "Автострада трейд груп" заборгованості за Договором підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021.
Згідно положень ст.ст.74, 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (такий висновок наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі №904/2104/19).
З огляду на наявні в матеріалах справи докази та встановлені обставини справи, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із засад розумності і справедливості, колегія суддів вважає вірним висновок Господарського суду Вінницької області про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція".
Згідно ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.
При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").
В силу приписів ч.1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.
Відповідно до положень ст.129 ГПК України витрати зі сплати судового бору у справі покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст.129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція" на рішення Господарського суду Вінницької області від 30.11.2022 у справі №902/329/22 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складений 27.02.2023

Головуючий  суддя                                                                      Саврій В.А. 

Суддя                                                                                              Миханюк М.В.  

Суддя                                                                                              Савченко Г.І.