ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 675/1279/21
Провадження № 22-ц/4820/259/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Чебан О.М.,
з участю представників сторін, 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн» про захист прав споживачів та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області в складі судді Пашкевича Р.В. від 03 жовтня 2022 року.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :
У серпні 2021 року позивач, звертаючись до суду з цим позовом, посилався на те, що між ним та ТОВ «Смартівей Юкрейн» було укладено договір про надання йому кредитних коштів № 3591548717 від 05.03.2021 року, відповідно до якого ним отримано позику. ТОВ «Смартівей Юкрейн» було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно - телекомунікаційної системи, проте цей договір ним не було підписано. Відповідачем проігноровано вимоги законодавства та його письмово не повідомлено про умови договору. Відповідач скористався тим, що позивачу як позичальнику бракувало знань необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і він був введений в оману про отримання кредитних послуг, а відповідач в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав йому відомості, які потрібні при укладенні кредитного договору та не зазначив їх у змісті договору. Крім того, п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором є несправедливими умовами, можуть бути визнані недійсними.
Щодо підписання самого договору зазначає, що прийняття пропозиції від відповідача укласти електронний договір (акцепт) здійснено шляхом зазначення у відповідному чекбоксі галочки на сторінці сервісу з надання онлайн-позик відповідачем та введення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, що не відповідає положенням абз. 3 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Також спірний договір містить ознаки кредитного договору. В ньому не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту всупереч вимогам законодавства про споживче кредитування. ТОВ «Смартівей Юкрейн» не було надано йому розрахунок загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту. У зв`язку з цим реально нарахований йому відсоток за користування кредитними коштами став значно більшим, ніж зазначений у розрахунку платежів.
З врахуванням наведеного просив визнати недійсним договір позики № 3591548717 від 05.03.2021 року, укладений між ним та ТОВ «Смартівей Юкрейн». 
08.09.2021 року ТОВ «Смартівей Юкрейн» подано до суду зустрічну позовну заяву про стягнення з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 31793, 56 грн. та понесені судові витрати 7270 грн. Свою заяву мотивує тим, що позичальник ОСОБА_1 безпідставно ухиляється від виконання зобов`язань за оспорюваним договором. 05.03.2021 року між сторонами було укладено договір №3591548717, а саме публічна пропозиція укласти договір (оферта).
Відповідно до п. 1.1 договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у формі відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) або повністю в межах максимального строку дії договору кредитної лінії, який становить - 180 календарних днів на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути у передбачені цим договором строки кредит (транш) та сплатити проценти за користування кредитом, зазначені у п. 3.1 цього договору. 
Відповідно до розрахунку заборгованості нараховано проценти за договором - 17129,30 грн.; зменшено нарахування процентів - 334,74 грн.; сплачено кредиту за договором – 0,00 грн.; заборгованість за договором: 14999+(17129,30-334,74)=31793,56 грн. Черговість погашення заборгованості здійснювалась відповідно до п. 3.3 договору та п. 6.3 правил, а саме: у першу чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору; у другу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання за договором, надав позичальнику суму кредиту у розмірі 14999,00 грн. 23.07.2021 року на вимогу позичальника кредитодавець надав повний розрахунок заборгованості на дату відповіді. Проте станом на дату подачі зустрічної позовної заяви позичальник свої зобов`язання за договором не виконав. 
Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 жовтня  2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн» про захист прав споживачів відмовлено.
Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп – НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн» (місцезнаходження - 03066, м. Київ, пров. Охтирський, 7; код ЄДРПОУ – 42038225) заборгованість за кредитним договором в розмірі 31 793,56 грн. та судові витрати в загальній сумі 7 270 грн., які складаються з судового збору у розмірі 2270 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне і задовольнити його позов і відмовити в зустрічному позові. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що спірний договір про надання позики містить ознаки кредитного договору, тоді як фінансові послуги мають право надавати лише спеціальні суб`єкти. Надана копія договору не містить його підпису як позичальника, також суду не надано докази перерахування кредитних коштів на його рахунок. Не доведено що він був ознайомлений з умовами наданого кредиту та взагалі отримував кредитні кошти. Заявлені позивачем проценти до стягнення не ґрунтуються на умовах договору і наданому позивачем розрахунку, а тому є недоведеними. Позивач не надав первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту і його часткового погашення, тому нема підстав вважати правильними нараховану заборгованість за кредитом. При цьому розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. ТОВ «Смартівей Юкрейн» також не доведено вартість правової допомоги, заявленої до відшкодування.
У відзиві ТОВ «Смартівей Юкрейн» просить відхилити апеляційну скаргу як безпідставну. Паспорт кредиту та копія договору у справі містять дані про електронний підпис позичальника одноразовим ідентифікатором. Апелянт вводить в оману щодо відсутності доказів перерахування йому кредитних коштів – є довідка АТ «Приватбанк» щодо вчинення електронної транзакції. Розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах договору.
У засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів. 
Представниця ТОВ «Смартівей Юкрейн» просила відхилити апеляційну скаргу як безпідставну. 
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Так, встановлено, що 05.03.2021 року ОСОБА_1 створено у інформаційно-комунікаційній системі відповідача (у власному обліковому записі у мобільному додатку відповідача «Smartiway») заяву - приєднання № 3591548717, в якій самостійно зазначив бажану суму кредиту, строк користування ним тощо - строк кредитування 100 днів, пільговий період 30 днів, розмір кредиту (траншу) 14999,00 грн., процентна ставка - 1,49 % за один день від суми позики, загальна вартість кредиту – 16484,00 грн.
У цій заяві ОСОБА_1 також вказав свій номер облікової картки платника податків, номер мобільного телефону та номер карткового рахунку у банку, на який ТОВ «Смартівей Юкрейн» зараховано суму кредитних коштів на суму 14999,00 грн.
На підставі цієї заяви Товариство згенерувало та направило позичальнику в його обліковий запис у мобільному додатку паспорт кредиту та пропозицію укласти електронний договір (оферту), яка містила істотні умови договору.
Для підписання оферти Товариство згенерувало та надіслало Позичальнику в мобільному додатку одноразовий ідентифікатор, який ОСОБА_1 05.03.2021 року в 16.30.01 власноручно ввів у необхідне поле для підписання електронного повідомлення про прийняття оферти (акцепт) відповідно до ст. 12 Закону «Про електронну комерцію». Таким чином між сторонами укладено електронний договір № 3591548717 від 05.03.2021 року.
ТОВ «Смартівей Юкрейн» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі перерахувало ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому кредитним договором № 3591548717 від 05.03.2021 року, проте останній не виконав своєчасно свої зобов`язання за кредитним договором. 
Наведені обставини підтверджуються паспортом кредиту, копією договору від 05.03.2021 року № 3591548717, роздруківкою послідовності дій позичальника у інформаційно-комунікаційній системі відповідача, інформаційної довідки від 30.08.2021 року про перерахування на картковий рахунок ОСОБА_1 через платіжний сервіс «LigPay» 14999 грн. 
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 та задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов спірного договору про надання фінансового кредиту вимогам законодавства. Кредитний договір містить всі істотні умови, позичальник за допомогою електронного підпису погодився з такими умовами договору, відсутні підстави для визнання його недійсним. 
При цьому ОСОБА_1 не виконав належно свої зобов`язання за цим договором, тому наявна заборгованість згідно розрахунку, який зроблено відповідно до умов договору і не спростовано останнім, підлягає стягненню з позичальника.
Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду є безпідставними.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
За частиною 2 статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Належно оцінивши представлені докази у справі, суд першої інстанції правильно констатував, що договір про надання фінансового кредиту підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. При цьому наявні у справі паспорт кредиту та копія договору (оферта та акцепт) містять дані про електронний підпис позичальника одноразовим ідентифікатором «D6P8U», що підтверджує укладення між сторонами 05.03.2021 року електронного правочину. 
Спірний кредитний договір містить інформацію як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину та процентну ставку, окрім того містить всі істотні умови передбачені законодавством України, позивач був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується його підписом в договорі (акцепті), пропозиції про укладення кредитного договору (оферті).
Твердження апелянта про неотримання 14999 грн. кредитних коштів суперечить змісту його позовної заяви, де не заперечувався цей факт, і спростовується довідкою АТ «ПриватБанк» № 30082021/3 від 30.08.2021 року щодо вчинення відповідної електронної транзакції (а.с.47).
Крім того, апелянт посилався на порушення відповідачем ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та несправедливість положень кредитного договору, але не зазначив, які саме умови договору вважає несправедливими. 
Отже, суд правильно констатував, що підстави для визнання недійсним кредитного договору № 3591548717 від 05.03.2021 року відсутні, а тому у задоволенні первісного позову слід відмовити.
Доводи апелянта щодо неправильного вирішення зустрічних позовних вимог також є безпідставними. 
Так, розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитом ґрунтується на умовах договору і не спростований апелянтом, останній не спростував і факт невиконання своїх зобов`язань, встановлених договором. 
Нарахування відсотків за кредитом проведено відповідно до пунктів 3.1. - 3.4 договору і той факт, що нараховані відсотки перевищують розмір заборгованості за кредитом, не має істотного значення. При цьому апелянт помилково послався на норми ч.3 ст. 551 ЦК, ст. 21 Закону «Про споживче кредитування», що регулюють питання нарахування і зменшення неустойки (пені), а не відсотків за користування кредитом.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За відсутності будь-яких інших доказів по справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем за зустрічним позовом, його погашення відповідачем, суд правильно стягнув заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором у сумі 31793,56 грн.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і в частині стягнення витрат на правничу допомогу. 
Так, за змістом ст. 137, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких входять і витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Суд дав належну оцінку представленим ТОВ «Смартівей Юкрейн» доказам на підтвердження витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн. (договору №12/20 про правове забезпечення підприємницької діяльності від 31.12.2020, копіям ордера серії АІ №1148103 про надання правової допомоги ТОВ «Смартівей Юкрейн», акта приймання-передачі послуг від 03.09.2021 року, платіжного доручення № 6061 від 03.09.2021 року) і обґрунтовано у зв`язку з задоволенням зустрічного позову та відмовою в первісному позові стягнув ці судові витрати з ОСОБА_1 . 
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду. 
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390  ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
         Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 жовтня  2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 січня 2023 року.

Судді                                 Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк