П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  686/20267/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Палінчак О.М.   
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
31 січня 2023 року                                                                                           
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Сапальової Т.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасувння  постанови, 
В С Т А Н О В И В :

в вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до УПП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 15 вересня 2022 року поліцейським взводу 1 роти 4 капралом поліції Герус А.М. УПП в Тернопільській області була винесена постанова серії БАБ № 719933 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. та притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП. При цьому, позивач вказав, що поліцейський зупинив транспортний засіб без причини, прохання про надання доказів порушення ПДР відхилив, вимагав документи, а саме: посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс. Вказану постанову позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки співробітники поліції не представили жодних доказів вчинення правопорушення, тому просить суд скасувати винесену постанову серії БАБ № 719933 від 15.09.2022 року про накладення на нього адміністративного стягнення.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 грудня 2022 року позов задоволено.
Скасовано постанову серії БАБ № 719933 від 15.09.2022 року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 ) за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена  ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрито.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення. Зазначає, що позивач керував транспортним засобом Рено д.н.з НОМЕР_2 , обладнаним засобами пасивної безпеки, і не був пристебнутий ременем безпеки, тому порушив п. 2.3 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП України. Окрім того, на вимогу, водій відмовився надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, страхового полісу, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП України. При цьому, ним здійснено перевірку чинності поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та було виявлено, що станом на 15.09.2022 року водій не мав ні поліса обов`язкового страхування, ні сертифікату міжнародного автомобільного страхування «Зелена картка».
Відповідно до ст.311 КАС України, справа судом апеляційної інстанції переглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши апеляційну скаргу в межах її доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 15 вересня 2022 року поліцейським взводу 1 роти 4 капралом поліції Герус А.М. УПП в Тернопільській області була винесена постанова серії БАБ № 719933 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.1 ст.126, ч.5 ст.121, ст.36 КУпАП, якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. 00 коп., та відповідно до якої, позивач 15.09.2022 року о 09 год. 30 хв. на ділянці траси М-09 керував транспортним засобом «Renault Кangoo», держ.номер НОМЕР_2 , обладнаним засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимогу п.2.3 ПДР України, а також в ході перевірки не пред`явив посвідчення водія, технічний паспорт на автомобіль та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 та 2.4 ПДР України.
Не погодившись з винесеною постановою  позивач оскаржив її до суду.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до положень статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність
Положеннями статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
За приписами частини 1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідно ст.33 КУпАП мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити, в тому числі: опис обставин, установлених під час розгляду справи (ч.1 ст.283 КУпАП).
З матеріалів справи встановлено, що 15 вересня 2022 року поліцейським взводу 1 роти 4 капралом поліції Герус А.М. УПП в Тернопільській області була винесена постанова серії БАБ № 719933 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.1 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. 00 коп., та відповідно до якої, позивач 15.09.2022 року о 09 год. 30 хв. на ділянці траси М-09 керував транспортним засобом «Renault Кangoo», держ.номер НОМЕР_2 , обладнаним засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимогу п. 2.3 ПДР України, а також в ході перевірки не пред`явив посвідчення водія, технічний паспорт на автомобіль та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 та 2.4 ПДР України.
Дані обставини підтверджуються копією постанови серії БАБ № 719933 від 15.09.2022 року.
Відповідальність за ч.5 ст.121 КУпАП настає у випадках порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.
В силу вимог п. 2.1 ПДР для водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Пунктом 2.4 Правил дорожнього руху України передбачено, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП передбачена у разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
За приписами ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі за ч.5 ст.121, ч.1 та ч.2 ст.126 цього Кодексу.
Відповідно до п.4 розділу 1 Інструкції №1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, у тому числі ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.
В свою чергу, статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з положеннями ст.31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи, опитування особи, зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень має довести правомірність прийнятого ним рішення.
Так, незважаючи на те, що у даній категорії справ протокол про адміністративне правопорушення не складається, відповідач жодних передбачених ст.251 КУпАП доказів на підтвердження вини позивача в порушенні ПДР, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП, не надав, а факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, за які його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення, зафіксовано лише в оскаржуваній постанові та не підтверджується жодними іншими належними доказами.
Для підтвердження порушення, вказаного у оскаржуваній постанові, відповідач відповідно до ст.251 КУпАП міг би надати (за наявності), зокрема, фото чи відеозапис події з якого вбачався би факт правопорушення чи пояснення очевидців даного правопорушення. Проте, будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 121 та 125 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, всупереч вимог ст.ст.77,78 КАС України відповідачем не надано.
Представником відповідача долучено до відзиву на позов інформацію з Центральної бази даних МТСБУ станом на 15.09.2022 року, згідно якої на транспортний засіб, яким керував позивач н/з НОМЕР_2 поліс не було знайдено, що, на думку відповідача, свідчить про його відсутність на момент винесення постанови.
Колегія суддів зазначає, що лише вказана інформація не може слугувати достатнім доказом порушення водієм ст.126 КУпАП за умови недотримання працівником поліції порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Колегія суддів вважає за необхідне також зазначити, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду, незалежно від обгрунтованості підстав зупинення автомобіля, послідуючі вимоги поліцейського щодо пред`явлення водієм посвідчення водія, технічного паспорту на автомобіль, страхового полісу, вважаються правомірними, навіть за умови послідуючого ненадання працівником поліції водієві доказів порушення ним ПДР, як підстави його зупинення. Проте, відмова такого водія надати на вимогу необхідні документи уже є порушенням з його боку відповідних ПДР. Тому, в разі належної фіксації такого порушення, остання може бути доказом його вчинення та підставою притягнення до адміністративної відповідальності.
В нашому випадку, в порушення вимог ст.77 КАС України, відповідач, ні суду першої інстанції ні апеляційному суду не надав жодного доказу на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, а постанова про притягнення до відповідальності - не є таким доказом, оскільки, за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду попередньо зафіксованого правопорушення.
Таким чином, відповідач як суб`єкт владних повноважень правомірності рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - не довів.
З огляду на вищезазначене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в зв`язку із відсутністю події адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст. 126, ч.5 ст.121 КУпАП, винесена інспектором поліції постанова від 15.09.2022 року підлягає скасуванню, а провадження закриттю.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про задоволення позовних вимог, в питанні суми витрат на правничу допомогу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 грудня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

          
Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Ватаманюк Р.В.    Сапальова Т.В.