Справа № 753/25038/21                                                                                                       Головуючий в суді І інстанції Курічова В.М.
Провадження № 22-ц/824/705/2023                                                                                        Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 лютого 2023 року                                                                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Мельника Я.С.,
суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,
за участі секретаря Твердохліб В.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 серпня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 2-789/11 від 23.03.2012, виданого Дарницьким районним судом м. Києва на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.06.2011 у цивільній справі № 2-789/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, таким, що не підлягає виконанню,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2021 року позивач звернувся до суду із  вказаною заявою, в якій просив визнати виконавчий лист № 2-789/11 від 23.03.2012, виданий Дарницьким районним судом м. Києва на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.06.2011 у справі № 2-789/11 таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з добровільним виконанням обов`язку боржником.
Заяву обґрунтовував тим, що 26.02.2021 року він повністю виконав зобов`язання за кредитним договором № 84-07 від 10.08.2007 (укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Імексбанк». 
Правонаступником ПАТ «Імексбанк» внаслідок заміни стягувача було ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія». 
ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» уклали договір про задоволення вимог іпотекодержателя ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія», який засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. 26.02.2021, реєстровий № 206), згідно з яким ОСОБА_1 передав у власність іпотекодержателя земельну ділянку площею 1,000 га, яка розташована в с. Здорівка Васильківського району Київської області, з кадастровим № 3221483001:01:004:0028. 
Оскільки сторони у договорі від 26.02.2021 року погодили, що заборгованість іпотекодавця ОСОБА_1 перед іпотекодержателем за кредитним договором № 84-07 від 10.08.2007 вважається погашеною з дня нотаріального посвідчення цього договору в сумі 300 000,00 грн, заявник вважав, що виконавчий лист необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню на підставі норми ч. 1 та ч. 2 ст. 432 ЦПК України, оскільки обов`язок боржника відсутній повністю у зв`язку з його добровільним виконанням боржником.
Окрім того, вказував, що у нього припинено зобов`язання також перед новим кредитором - ОСОБА_2 , яка є правонаступником щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 84-07 від 10.08.2007, а саме - сторони дійшли згоди щодо припинення цього зобов`язання шляхом його заміни на договір позики.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.
Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що суд першої інстанції безпідставно відхилив доводи про те, що він добровільно виконав зобов`язання поза межами виконавчого провадження, тому підстав стягувати з нього виконавчій збір в рамках цього виконавчого провадження немає.
Від ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення, в яких вона підтримує доводи апеляційної скарги та вказує, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що факт самостійного виконання боржником судового рішення на стадії виконавчого провадження не є доказом добровільного виконання цього рішення, тому питання про закриття виконавчого провадження має вирішуватися уповноваженою особою в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», а підстави для визнання судом виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 432 ЦПК України, відсутні.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дарницького районного суду м. Києві від 15.06.2011 року у справі № 2-789/11, яке набрало законної сили, стягнуто ОСОБА_1 на користь ПАТ «Імексбанк» заборгованість за кредитним договором № 84-07 від 10.08.2007 у розмірі 1 776 490,16 грн та судові витрати у справі.
В матеріалах справи міститься копія постанови державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) від 05.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-789/11, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 23.03.2011. 
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.10.2020 року замінено сторону у виконавчому провадженні з виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.06.2011 у справі № 2-789/11, а саме - замінено стягувача ПАТ «Імексбанк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» (а.с. 112-114).
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31.08.2021 року замінено сторону у виконавчому провадженні з виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.06.2011 у справі № 2-789/11, а саме - замінено стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» на його правонаступника ОСОБА_2 (а.с. 199-200).
Згідно з копіями довідок від 26.02.2021 року, 02.03.2021 року, виданих ТОВ «ФК «Довіра і гарантія» та ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» відповідно, претензії до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 84-07 від 10.08.2007 відсутні (а.с. 216, 217).
Згідно з копією додаткового договору від 01.03.2021 року до кредитного договору № 84-07 від 10.08.2007, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , сторони дійшли згоди щодо припинення цього зобов`язання шляхом його заміни на договір позики (а.с. 218).
Згідно з копією договору до позики від 01.03.2021 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , позикодавець ОСОБА_2 передала у власність позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 6 184 996,00 грн, строк повернення позики - до 03.03.2061 (а.с. 219).
Згідно з відомостей з АСВП станом на 27.04.2021 року цей виконавчий лист перебував на примусовому виконанні Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ в межах виконавчого провадження № 50693472 (а.с. 107-109). 
Отже, станом на час укладення договору від 26.02.2021 року, згідно з яким ОСОБА_1 передав у власність іпотекодержателя земельну ділянку, виконавчий лист перебував на примусовому виконанні Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ в межах виконавчого провадження № 50693472.
Згідно з вимогами ч.2 ст.432 ЦПК України згідно з якими суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав.
Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.
Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 20/12/2019 (провадження № 61-14244ав20) та від 24 червня 2021 року у справі № 750/9956/17 (провадження № 61-15664 св19).
Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Системний аналіз ч.2 ст.432 ЦПК України, з урахуванням вищезазначених правових позицій Верховного Суду, свідчить про те, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником поза межами виконавчого провадження.
Таким чином, перевіривши наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки укладення договору від 26.02.2021 року про задоволення вимог іпотекодержателя відбулося вже після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, вказане не може вважатись добровільним виконанням боржником виконавчого листа поза межами виконавчого провадження, а відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Інших підстав, передбачених ч.2 ст.432 ЦК України, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 не заявив та судом не встановлено.
Решта доводів апеляційної скарги фактичного зводяться до незгоди з рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Валявського О.А. з виконання виконавчого листа № 2-789/11, які не можуть бути підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 , при небхідності не позбавлений права оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця відповідно до положень ст.447 ЦПК України.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені такі порушення норм матеріального чи процесуального права, які б відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для її скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 серпня 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України, касаційному оскарженню не підлягає.
 
Головуючий:                                     Судді: