Ухвала
 
28 березня 2023 року
м. Київ
 
справа № 405/8494/21
провадження № 61-3759ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,
 
розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Воробйова Віктора Вікторовича на постанову Кропивницького апеляційного суду від 02 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Філії Кіровоградське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення безпідставно списаних коштів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») на свою користь безпідставно списані кошти в розмірі 14 700 грн.
 
Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що згідно з договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) АТ «Ощадбанк» на його ім`я відкрито банківський рахунок №  НОМЕР_1 . 05 травня 2021 року о 00 год. 00 хв. на вказаний банківський рахунок було зараховано грошові кошти в сумі 14 872,57 грн в якості безготівкового зарахування на рахунок пенсії. Цього ж дня о 15 год. 43 хв. з його банківського рахунку було безпідставно списано грошові кошти в сумі 14 500 грн. 05 травня 2021 року о 15 год. 44 хв. з його банківського рахунку було списано 200 грн. Вказані банківські операції ним не здійснювалися та вчинені без його відома, він не користується послугами інтернет банкінгу, ним не здійснювалося будь-яке підтвердження здійснення зазначених транзакцій через смс-банкінг, на його мобільний номер не надходило смс-повідомлення про те, що хтось має намір здійснити списання з його банківського рахунку вказаних грошових коштів. В день безпідставного списання грошових коштів він звертався до служби безпеки банку та 11 травня 2021 року подав заяву до поліції про кримінальне правопорушення. Згідно з постановою від 29 травня 2021 року про закриття кримінального провадження № 12021121130000622 досудовим розслідуванням встановлено відсутність факту скоєння стосовно нього кримінального правопорушення. 11 жовтня 2021 року він звернувся до банку з претензією про повернення безпідставно списаних грошових коштів у сумі 14 700 грн. Листом від 28 жовтня 2021 року банк повідомив йому, що при знятті грошових коштів з його платіжної картки був введений правильний ПІН-код картки. Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІН-коду.
 
Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 31 жовтня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 14 700 грн. Стягнуто з АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 908 грн.
 
Додатковим рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 14 листопада 2022 року постановлено доповнити рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 31 жовтня 2022 року абзацом такого змісту: стягнути АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 700 грн.
 
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 02 лютого 2023 року апеляційну скаргу  АТ «Ощадбанк» задоволено. Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 31 жовтня 2022 року та додаткове рішення цього суду від 14 листопада 2022 року скасовано і ухвалено нове судове рішення. В задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» сплачений судовий збір в сумі 1 362 грн.
 
13 березня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Воробйов В. В. подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Кропивницького апеляційного суду від 02 лютого 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 31 жовтня 2022 року.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Згідно з підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:  справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2023 року (на час подання касаційної скарги) -  2 684 грн.
 
Ціна позову  в цій справі становить 14 700 грн, що станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 100 = 268 400 грн). Тобто справа № 405/8494/21 є малозначною в силу вимог закону. 
 
Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
 
Необхідність розгляду справи в касаційному порядку представник ОСОБА_1 - адвокат Воробйов В. В. мотивував тим, що справа становить значний суспільний інтерес, обумовлений тим, що розвиток діджиталізації, розповсюдження надання банківських послуг із запровадженням автоматизованих систем щодо певних фінансових операцій позбавляє клієнтів банку права мирно та добросовісно володіти, користуватися і розпоряджатися коштами, розміщеними на рахунках в банку, що є порушенням права власності. Крім цього, предметом позову є грошові кошти, які позивач отримав у якості пенсійних виплат, які є єдиним джерелом його доходу, тому справа має для нього виняткове значення.
 
Доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки незгода заявника з оскаржуваним судовим рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.
 
Вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого в ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані зі збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Обґрунтування значного суспільного інтересу розвитком діджиталізації та розповсюдженням надання банківських послуг із запровадженням автоматизованих систем щодо певних фінансових операцій не заслуговує на увагу, оскільки вказані процеси в Україні тривають вже багато років і не є чимось новітнім для українського суспільства. Також заявник не пояснив, яким чином судове рішення в цій справі може вплинути на права, свободи чи інтереси осіб, з огляду на те, що предмет позову стосується виключно правовідносин позивача і банку щодо конкретної спірної ситуації. Крім цього, наразі вже сформовано судову практику щодо розгляду цієї категорії справ, яку й було застосовано судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (постанови Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 712/4463/16-ц, від 10 липня 2019 року у справі № 522/22780/15-ц, від 17 червня 2020 року у справі № 201/15185/16-ц).
 
Аргументи касаційної скарги про те, що предметом позову є грошові кошти, які позивач отримав у якості пенсійних виплат, які є єдиним джерелом його доходу, не обґрунтовують виняткового значення цієї справи для позивача, оскільки предметом позову є одна пенсійна виплата, здійснена 05 травня 2021 року, яка не може вважатися єдиним джерелом доходу позивача, з огляду на щомісячне надходження таких виплат.
 
Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є винятком із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів». Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи      від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня  1997 року). 
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
 
Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Воробйова В. В. про поновлення строку на касаційне оскарження.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Воробйова Віктора Вікторовича на постанову Кропивницького апеляційного суду від 02 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Філії Кіровоградське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення безпідставно списаних коштів.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко