КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
  
Апеляційне провадження                                                 
№ 22-ц/824/423/2023                                               
                                      
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И  

24 січня 2023року                                                                     місто Київ
                                                                                         справа № 757/45341/17-ц
                            
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   головуючого судді: Борисової О.В.
                     суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.
                  за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді       Ільєвої Т.Г., повний текст рішення складено 19 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-інвест», Київської міської державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_2 про визнання майнових прав на об`єкт інвестування та зобов`язання вчинити дії,-
                                              В С Т А Н О В И В:
 
У серпні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила:
визнати за нею майнові права на об`єкт інвестування в об`єкті будівництва, що уявляє собою незавершену будівництвом двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ;
зобов'язати Київську міську державну адміністрацію повідомити нового замовника будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_2  про встановлення правових відносин з власником майнових прав об`єкту інвестування  в об'єкті будівництва  ОСОБА_1 .
В мотивування вимог посилалася на те, що 20 серпня 2012 року вона уклала з ТОВ Будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-інвест» договір №9/218 про передачу майнових прав на об`єкт інвестування з метою отримання у власність об`єкту інвестування - двокімнатної квартири за будівельним АДРЕСА_3 .
Вказувала, що вона виконала взятий за договором №9/218 про передачу майнових прав на об`єкт інвестування обов`язок по сплаті 100% вартості обраного об`єкту інвестування, а відповідач ТОВ Будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-інвест» прийняв цю оплату і закріпив за позивачем конкретний об`єкт інвестування - житлове приміщення, квартира АДРЕСА_3 та взяв на себе обов`язок збудувати і передати дане приміщення позивачу.
Зазначала, що станом на даний час об'єкт будівництва, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2  взагалі  ще не готовий до введення в експлуатацію, будівництво припинено і на даний час не ведеться.
Посилалася на те, що відповідач ТОВ Будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-інвест» порушив взяте на себе за договором зобов`язання, а саме припинив будівництво, і як наслідок не збудував об`єкт будівництва згідно до розробленої та затвердженої проектно-кошторисної документації у встановлений договором строк, і не передав їй об`єкт інвестування, що і послугувало підставою для звернення до суду.
Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 31 березня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано майнові права на об`єкт інвестування в об`єкті будівництва, що являє собою незавершену будівництвом двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .
Зобов'язано Київську міську державну адміністрацію повідомити нового замовника будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_2 , про встановлення правових відносин з власником майнових прав об'єкту інвестування  в об'єкті будівництва ОСОБА_1 .
Стягнуто з ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-інвест» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 8640 грн.
У грудні 2020 року відповідач ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-інвест» звернувся до суду першої інстанції з заявою про скасування заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 березня 2020 року.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року заяву ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-інвест» про скасування заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 березня 2020 року задоволено.
Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 березня 2020 року скасовано.Справу призначено до розгляду у судове засідання.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1   подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що нею належними доказами було доведено про ухилення відповідачів від участі у розгляді даної цивільної справи, які перешкоджали вчасному розгляду справи та здійсненню правосуддя, та відсутності будь-яких підстав для поновлення строку відповідачам строку з приводу подання ними заяв про перегляд заочного рішення у справі №757/45341/17-ц за відсутністю поважних причин пропуску для звернення до суду.
Вказувала, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що вона виконала своє грошове зобов`язання за укладеним договором №9/218 про передачу майнових прав на об`єкт інвестування, повністю сплативши 100% вартість об'єкту інвестування, тобто вчинила дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт інвестування або набуття майнових прав на цей об'єкт. 
Зазначала, що докази, наявні в матеріалах справи підтверджують істотне порушення відповідачем ТОВ Будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-інвест» майнових прав позивача на об`єкт інвестування, а тому вимога про визнання майнових прав на частку в об`єкті незавершеного будівництва (квартиру) є законною та відповідає ч.5 ст.11 та п.1 ч.2 ст.16 ЦК України.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
В судовому засіданні апеляційного суду позивач доводи апеляційної скарги підтримала, просила їх задовольнити з вищевказаних підстав.
Представник Київської міської державної адміністрації в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Відповідач ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-інвест», третя особа: ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його необгрунтованості.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи, 20 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-інвест» укладено договір №9/218 про передачу майнових прав на об'єкт інвестування, відповідно до умов якого на умовах та за ціною, визначеними в цьому договорі, продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти у власність майнові права на квартиру та виплатити продавцю за них грошові кошти в строк та у розмірі визначеному цим договором.
Згідно  з п.2.2вказаного договору сторони встановили, що право власності на майнові права на квартиру до покупця переходить у момент оплати покупцем 100 % загальної вартості майнових прав на квартиру та отримання від продавця довідки про оплату в повному обсязі загальної вартості майнових прав на квартиру.
Відповідно до пп.2.3договору, продавець зобов'язаний передати покупцеві майнові права на квартиру та саму квартиру після повної сплати їх вартості та прийняття об'єкта в експлуатацію у строки, передбачені цим договором, а покупець зобов'язується прийняти їх. Передача та прийняття майнових прав на квартиру здійснюється сторонами за актом приймання-передачі майнових прав на квартиру.
У п.3.1 договору визначено, що квартира, яку отримує покупець внаслідок придбання майнових прав на квартиру складається із житлового приміщення загальною площею 76,8 кв.м. Адреса забудови (будівельна адреса) - АДРЕСА_4 , номер поверху 9, кількість кімнат 2.
Згідно з п.7.1 договору планове прийняття об`єкту в експлуатацію - у 4 кварталі 2013 року.
У позовній заяві позивач вказувала на те, що об'єкт будівництва, а саме житловий будинок за адресою:  АДРЕСА_2 , у визначений у п.7 договору строк в експлуатацію не здано, будівництво було припинено.
Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 638 ЦК України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).
Частина 1 ст.48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. 
За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв'язок  зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. 
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. 
Частиною 2 ст.51 ЦПК України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
За змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов'язок визначати коло відповідачів у справі, предмет та підстави  позову. 
При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред'явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц.
Позивач ОСОБА_1 , в 2017 році звертаючись до суду з позовом про визнання майнових прав на об`єкт інвестування та зобов`язання вчинити дії, пред`явила вимоги до ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-інвест».
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи відповідач ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-інвест» у відзиві на позовну заяву від 02 червня 2021 року вказував на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 12 вересня 2016 року ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-інвест», в особі директора Дегтяра О.А., що діє на підставі статуту, передав у власність ТОВ «ЖК Половецька» об'єкт незавершеного будівництва, а саме житловий будинок з підземним паркінгом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний договір зареєстровано в реєстрі за №1648 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топілко О.О.
З акту прийому-передачі об'єкту незавершеного будівництва до договору купівлі-продажу, посвідченого 12 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топілко О.О. за №1648 вбачається, що ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-інвест»  передало, а ТОВ «ЖК Половецька» прийняв у власність об'єкт незавершеного будівництва, а саме житловий будинок з підземним паркінгом, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_2 .
Таким чином, належним відповідачем у даній справі мав би бути ТОВ «ЖК Половецька».
Проте, позивач у ході розгляду справи у суді першої інстанції не зверталася до суду з клопотанням про заміну первісного відповідача належним відповідачем - ТОВ «ЖК Половецька» або про залучення до участі його у справі як співвідповідача.
Отже, коло осіб - учасників справи позивач визначила з порушенням норм процесуального права. 
При цьому, суд першої інстанції позбавлений права самостійно замінити неналежного відповідача на належного або залучити його в якості співвідповідача.
А тому, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. 
На наведене вище суд першої інстанції уваги не звернув.
Оскільки, суб'єктний склад учасників справи визначає суд першої інстанції, а в даній справі не залучено всіх осіб, які є учасниками спірних матеріальних правовідносин в якості відповідача, рішення суду підлягає скасуванню, оскільки в такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права особи, не залученої до участі у справі як відповідача, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.
Отже, зазначене свідчить про істотне порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке потягло за собою ухвалення незаконного рішення.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-інвест», Київської міської державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_2 про визнання майнових прав на об`єкт інвестування та зобов`язання вчинити дії з інших підстав.
Колегія суддів звертає увагу на те, що вказане не призведе до порушення прав позивача, оскільки вона може звернутися з даним позовом до належного відповідача.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.
 
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове.
 
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-інвест», Київської міської державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_2 про визнання майнових прав на об`єкт інвестування та зобов`язання вчинити дії відмовити.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 30 січня 2023 року.
 
Головуючий:
 
Судді: