Номер провадження: 22-ц/813/8384/22 
Справа № 523/10762/20
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Ігнатенко П. Я.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого- судді         Ігнатенко П.Я.,
суддів:                          Воронцової Л.П.
                       Полікарпової О.М.,
за участю секретаря                 Кузьміч Г.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Булгарова Олександра Олександровича, який діє від імені ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 13 липня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності, визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що на початку червня 2008 року вона познайомилась та почала зустрічатися з ОСОБА_4 . 26 липня 2008 року позивачка переїхала жити до ОСОБА_4 , який на той час проживав разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . З моменту переїзду ОСОБА_2 та ОСОБА_4 почали вести спільне господарство та побут: купували продукти харчування, планували спільний бюджет, окреслювали спільні плани на майбутнє. 
18 квітня 2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за спільні кошти придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка була оформлена на ОСОБА_4 . Частину коштів на придбання квартири позичили у матері, а інші кошти складали спільні збереження. До 19.08.2011 року за відсутності необхідності позивачка не реєструвала своє місце проживання за вказаною адресою.
У травні 2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 переїхали до вказаної вище квартири. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 25.11.2009 року, де у графі «батько» зазначено ОСОБА_4 .
На початку 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у зв`язку з виникненням напружених відносин та конфліктних ситуацій, суперечок і фінансових труднощів, вирішили проживати окремо. 27.04.2012 року позивачка знялася з реєстраційного обліку за вказаною адресою та переїхала.
ІНФОРМАЦІЯ_2 Вайсман ОСОБА_6 помер. Спадкоємцями першої черги є мати – ОСОБА_3 , малолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та остання дружина – ОСОБА_1 , з якою він одружився приблизно у 2017 році.
Враховуючи викладене, позивачка просила суд встановити факт її проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 26 липня 2008 року по 27 квітня 2012 року, а також визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка складається з однієї кімнати житловою площею 19,4 кв.м., загальною площею 31,8 кв.м,, яка є об`єктом спільної сумісної власності та набута в період спільного проживання однією сім`єю у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 . 
Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 13 липня 2022 року позовні вимоги задоволено.
Встановлено факт проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 26 липня 2008 року по 27 квітня 2012 року.
Визнано квартиру АДРЕСА_3 , яка складається з однієї кімнати житловою площею 19,4 кв.м., загальною площею 31,8 кв.м. спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , яка складається з однієї кімнати житловою площею 19,4 кв.м., загальною площею 31,8 кв.м.
Визнано, що ОСОБА_4 належала 1/2 частка право власності на квартиру АДРЕСА_3 , яка складається з однієї кімнати житловою площею 19,4 кв.м., загальною площею 31,8 кв.м.
В апеляційній скарзі адвокат Булгаров Олександр Олександрович, який діє від імені ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування доводів зазначено, що посилання суду першої інстанції на пояснення відповідача ОСОБА_3 не є належним доказом, оскільки остання визнавала позов із самого початку та з її поведінки вбачалося упереджене та погане відношення до дружини сина ОСОБА_5 . Скаржник вказує на те, що надані суду фотографії також ніяким чином не підтверджують факт проживання однією сім`єю. Позивачем не доведено обставини набуття спірного майна у спільну власність сторін, а суд першої інстанції у порушення норм процесуального закону прийшов висновку про доведеність цих обставин.
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Марченко Н.Л., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , просить не брати до уваги доводи, викладені в апеляції та залишити рішення суду без змін. Просить взяти до уваги, що хоч відповідачка ОСОБА_3 не була допитана в суді першої інстанції в якості свідка, однак суд першої інстанції правильно взяв до уваги її позицію та визнання позову щодо ведення спільного господарства ОСОБА_4 та позивачки. У них народилась спільна дитина, в 2011 році позивачка була зареєстрована у спільній квартирі , а отже факт розірвання подружніх стосунків у 2012 році не впливає на обсяг набутих позивачкою прав у 2009 році. Суду надано спільні фотографії про спільне святкування і відпочинок. Пояснила, що позивачка не зберігала чеки на спільне із ОСОБА_4 придбання продуктів харчування та інших товарів, які використовувались під час спільного проживання. За життя ОСОБА_4 збирався переоформити спірну квартиру на доньку, однак раптово помер. Просить взяти суд до уваги, що строки позовної дасності позивачкою не пропущені, оскільки ці строки починаються з моменту, коли особа дізналась про порушене право. Посилається на те, що доводи апеляційної скарги нічим не підтверджені. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. 
В ході апеляційного розгляду судові засідання неодноразово відкладалися з об`єктивних причин, зокрема в зв`язку з відсутністю електропостачання та повітряною тривогою.
В призначене на 14.12.2022 року судове засідання адвокат Булгаров О.О. та відповідачка ОСОБА_5 , а також позивачка ОСОБА_2 не з`явились. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавали, причини неявки суду не повідомили.
Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, просить її залишити без задоволення. Клопотання ОСОБА_3 про її допит в якості свідка задоволено, оскільки в суді першої інстанції подавалась заява про її допит в якості свідка, яка була задоволена, однак не реалізована. В якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що її син ОСОБА_4 помер, єдиною його дитиною є спільна із позивачкою донька ОСОБА_7 , 2009 року народження. Спірна квартира АДРЕСА_3 придбана сином разом із позивачкою, кошти на придбання квартири частково брали в борг у неї. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 проживали разом з 2008 року у квартирі ОСОБА_3 по АДРЕСА_4 , вели спільне господарство, спільно готували їжу, придбавали товари. Придбали зазначену вище квартиру для спільного проживання сім`єю, спільно в ній робили ремонт. ОСОБА_2 була вагітна, погано себе почувала, не приймала участі в оформленні квартири. Свідок пояснила, що її син боявся реєстрації шлюбу і мабуть тому у нотаріуса зазначив, що не перебуває у шлюбі і шлюбних відносинах, хоча всі знали, що квартира спільна. ОСОБА_4 завжди казав, що ця квартира буде його дитині, однак заповіт не склав, не міг подумати, що помре так рано.
       Адвокат Мироненко Н.Л., яка діє в інтересах ОСОБА_2 подала заяву про розгляду справи без її участі.
       Згідно вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши доповідача, судова колегія в межах доводів скаржника, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
       Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
       Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
       Разом із тим, нормою статті 74 СК України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зазначено, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.
       Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин
       Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
       Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом першої інстанції правильно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачка та ОСОБА_4 , з 26 липня 2008 року до початку 2012 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, планували спільний бюджет. Спільне проживання почали за адресою: АДРЕСА_1 .
18 квітня 2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за спільні кошти придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Спільність права власності підтверджується спільним прийняттям рішення про придбання квартири, підшукуванням варіантів, придбання за спільні кошти, частина з яких взята в борг у ОСОБА_3 , яка підтвердила вказані обставини в суді апеляційної інстанції під присягою.
Також спільність майна вбачається з того, що ОСОБА_2 проводила у квартирі ремонт, стала на облік в жіночій консультації за адресою придбаної квартири по АДРЕСА_5 , що підтверджується показами свідка ОСОБА_3 та довідкою комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр №29» Одеської міської ради (а.с.148), під час проживання в цій квартирі у ОСОБА_2 разом із ОСОБА_4 народилась спільна дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 125). В цій квартирі ОСОБА_4 разом із ОСОБА_2 виховували спільну дитину, що підтверджується їх спільними фото із дитиною та фотографіями спільного проведення свят і відпочинку (а.с. 133-137). ОСОБА_2 була зареєстрована у спірній квартирі з 19.08.2011 року до 27.04.2012 року, що підтверджується копією паспорта (а.с. 127).
Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 106).
Суд першої інстанції, оцінюючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки позивачка довела, що у неї з   ОСОБА_4 склалися усталені відносини, притаманні подружжю, а саме спільне проживання, введення спільного господарства, наявність спільних витрат, спільний відпочинок, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання майна. Отже, доведено факт спільного проживання позивачки та ОСОБА_4 , наявність у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Таким чином, суд першої інстанції дослідивши докази тривалого спільного проживання позивачки та ОСОБА_4 , встановивши спільне придбання ними квартири, спільне проживання в квартирі та реєстрацію позивачки в ній; наявність спільної дитини та спільне її виховання, задовольнив позов, встановив факт проживання однією сім`єю ОСОБА_8 і.В. та ОСОБА_4 , а також визнав їх спільною сумісною власністю квартиру АДРЕСА_3 , яка складається з однієї кімнати житловою площею 19,4 кв.м., загальною площею 31,8 кв.м. 
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення зазначених позовних вимог.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що позов поданий через вісім років після укладення договору купівлі-продажу квартири, а отже з порушенням строку позовної давності, судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки строк позовної давності починається з моменту, коли особа дізналась або повинна буда дізнатись про порушення свого права. Спір з приводу права власності на зазначену квартиру виник після смерті ОСОБА_4 .
Посилання скаржника на безпідставне задоволення позову та недоведеність проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,- спростовуються встановленими судом фактичними обставинами щодо усталених відносин позивачки із ОСОБА_4 притаманних подружжю, зокрема, тривалого спільного проживання, ведення спільного господарства, спільного бюджету, спільного придбання ними квартири для спільного проживання та виховання спільної дитини. За таких обставин, суд першої інстанції правильно не взяв до уваги запис в договорі купівлі-продажу спірної квартири про те, що ОСОБА_4 не перебував у фактичних шлюбних відносинах. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано норми матеріального і процесуального права та ухвалено законне, обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.
Керуючись ст.ст.374,375,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Булгарова Олександра Олександровича, який діє від імені ОСОБА_1 відхилити.
Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 13 липня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27.12.2022 року.

Головуючий                                                                         П.Я.Ігнатенко

Судді:                                                                         Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова