ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 лютого 2023 року 	м.Суми	

Справа №592/3699/22 
Номер провадження 22-ц/816/43/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Собини О. І. 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 ,  
       розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Ємельяненка Сергія Вікторовича на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 вересня 2022 року, в складі судді Князєва В.Б., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 26 вересня 2022 року,

встановив:
У червні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання. Свої вимоги мотивувала тим, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.12.2005 по справі 2-4466/05 шлюб між її матір`ю ОСОБА_3 та батьком ОСОБА_2 був розірваний, аз відповідача на її користь стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку до досягненню нею повноліття. 
Починаючи з 01 вересня 2021 року вона навчається на денному відділенні Сумського державного університету. 20 червня 2022 року їй виповнилося 18 років. Оскільки навчання вимагає значних витрат на придбання канцелярії, учбових матеріалів та книжок, а також їй необхідні кошти на харчування, то вона потребує матеріальної допомоги з боку батька.
Зазначала, що на даний момент вона проживає разом з матір`ю та знаходиться на її забезпеченні. Проте, спільного їхнього доходу не вистачає, оскільки її мати, ОСОБА_3 ,не працює, має II групу інвалідності та у зв`язку з цим пенсію по інвалідності у розмірі 2300 грн.Сама позивач отримує стипендію у розмірі 2000 грн, також не працює та не має іншого доходу. Таким чином, сукупний дохід їхньої сім`ї становить 2150 грн на одну особу, що менше прожиткового мінімуму (2481 грн.), встановленого з 01.01.2022. Тож без матеріальної допомоги батька вона не в змозі буде продовжити навчання. Разом з тим, відповідач в змозі надавати їй матеріальну допомогу,оскільки є кадровим військовослужбовцем ЗСУ і регулярно одержує утримання. Аліментів на утримання інших осіб відповідач не сплачує. Добровільної згоди з відповідачем про її утримання досягнуто не було. Так як відповідач працює та має постійний дохід, то вонапросила суд першої інстанції стягнути з відповідача на її користь - аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, починаючи з моменту подачі даної позовної заяви до закінчення навчання (30.06.2025), але не більше як до досягнення нею 23 років.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання, задоволено частково. Починаючи з 21 червня 2022 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання позивача, а саме - 30.06.2025р., але не довше як до досягнення нею 23 років.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_2 - адвокат Ємельяненко Сергій Вікторович звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність судового рішення нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на дитину, що продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 2700 грн, починаючи з моменту подачі позову і до закінчення нею навчання (30.06.2015 р.), але не довше, як до досягнення позивачки 23 річного віку.
Апеляційна скарга мотивована тим, що апелянт не заперечує проти утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Усвідомлюючи необхідність надання їй матеріального забезпечення на час навчання, враховуючи матеріальне становище та розмір витрат, які він здійснює на своє утримання й утримання членів своєї сім`ї, вважає об`єктивно можливою сумою аліментів до сплати 2 700, 00 (дві тисячі сімсот) гривень щомісячно. Зазначає, що ця сума відповідає обсягу прожиткового мінімуму, який використовується у розрахунках різних соціальних виплат, наприклад, пенсій, допомоги по безробіттю, аліментів. У свою чергу, цей показник - є вартісною величиною, достатньою для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).Вказує, що прожитковий мінімум з 1 липня 2022 року для працездатних осіб становить 2 600,00 грн.
В апеляційній скарзі апелянт зауважує, що задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції керувався нормами ст. 141 СК України (батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини) та ч. З ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" (батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей) та наголошував на принципі рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей. Попри це, не встановив належних та допустимих доказів на підтвердження того, що мати позивачки бере рівну участь в утриманні дочки. Такими доказами були лише слова позивача, що вона перебуває на утриманні матері, а також довідка від 06 червня 2022 року про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. При цьому позивач не надала жодної квитанції, яка б указувала, що якісь речі тощо були куплені для неї саме матір`ю.
Звертає увагу на те, що з відомостей довідки-виписки з акту огляду МСЕК від 06.05.2022 року (дата огляду 11.06.2019 року) встановлюється, що мати позивачки має другу групу інвалідності загального захворювання, може працювати в спеціально створених умовах та при виконанні рекомендацій МСЕК може відновити працездатність. Стає зрозумілим, що мати позивачки також має можливість для утримування своєї дочки, оскільки відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.
Також зауважує, що при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Посилаючись на постанову Верховного суду від 23.01.2019 (справа №346/103/17-ц), зазначає, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, які утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати, а також можливість повнолітньої дитини самостійно отримувати дохід. Разом з тим, Ковпаківським районним судом м. Суми не враховано тієї обставини, що в реаліях сьогодення навчання в Сумському Державному Університеті проводиться з використанням технологій дистанційного навчання. Таким чином, процес здобуття освіти не вимагає таких значних витрат: зменшуються витрати на придбання навчальних матеріалів та книжок (існують електронні версії), на проїзд до навчального закладу, зменшується кількість необхідних канцелярських товарів (для діагностики та контролю знань здобувачів вищої освіти застосовується комп`ютерне тестування).
Окрім того, в апеляційній скарзі відповідач наголошує, що на утриманні має ще неповнолітнього сина у другому шлюбі та повнолітнього сина дружини від першого шлюбу, а також не має власного житла та транспортних засобів. Оскільки саме зобов`язання з утримання носить майновий характер, то всі обставини, що повинні були бути враховані судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів, теж мають майновий аспект свого прояву й певним чином впливають на матеріальне становище відповідача.
Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій позивач просила залишити без змін рішення суду першої інстанції. Зокрема, у своїй апеляційній скарзі вона заперечує встановленню аліментів у твердій грошовій формі в розмірі 2700 грн, оскільки ця сума значно менша за визначену Ковпаківським районним судом м. Суми. Крім того, зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1263 від 11.11.2022 року «Про внесення зміни до пункту 8 переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» аліменти також утримуються з додаткової винагороди, яка виплачується військовослужбовцям на період воєнного стану. Натомість дія даної постанови не поширюється на аліменти встановлені в твердій грошовій сумі. Таким чином, задоволення вимог апеляційної скарги відповідача значно погіршить її матеріальне забезпечення. Позивач також зауважує, що батько може на період її навчання надавати їй матеріальну допомогу у визначеному судом розмірі, оскільки він має постійне місце роботи та грошове забезпечення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,позивач ОСОБА_1 є донькою відповідача ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 під час його шлюбу з ОСОБА_3 (а.с. 9).
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 грудня 2005 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дочки ОСОБА_1 до досягнення нею повноліття (а.с. 15-16).
Мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , є інвалідом II групи (а.с. 10).
За відомостями ГУ ДПС у Сумській області дохід ОСОБА_3 за січень – лютий 2022 року становив по 4949,63 грн., а у березні цього року – 6620,14 грн.
З довідки від 01.06.2022 № 52.1-213.22 вбачається, що ОСОБА_1 , починаючи з 01 вересня 2021 року,є студенткою 1 курсу денного відділення та навчається на бюджетній основі за ОС "бакалавр". Дата закінчення навчання – 30 червня 2025 року (а.с. 12).
З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 01.06.2022 вбачається, що ОСОБА_1 отримує стипендію в розмірі 2000 грн (а.с. 14).
З довідки від 12.07.2022 № 944кн/вих військової частини НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі  з 06.01.2022 по теперішній час (а.с. 36).
З витягу з наказу від 08.03.2022 № 54 вбачається, що ОСОБА_2  залучений до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій і Луганській областях (а.с. 37).
З довідки від 12.07.2022 вбачається, що ОСОБА_2 перебував на квартирному обліку з 24.03.2015 по 20.09.2021. Житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався (а.с. 39).
Також встановлено, що дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_4 від першого шлюбу має повнолітнього сина - ОСОБА_5 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який навчається в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, що підтверджується довідкою від 15.07.2022 № 339 (а.с.44-46).
У ОСОБА_2 також є неповнолітній син - ОСОБА_6 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ) (а.с.47).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, дійшов висновку про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно до моменту закінчення навчання, але не довше як до досягнення нею 23 років. Так, суд взяв до уваги, що у відповідача є неповнолітній син та він не має свого житла. В свою чергу, судом були враховано, що позивач є повнолітньою та продовжує навчання, а тому потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги від батька.
Проте повністю з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на таке.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Положеннями статті 184СК України визначено, що суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі за заявою одержувача аліментів. 
За змістом статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
При цьому, Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Отже, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен врахувати всі джерела, що утворюють дохід сторін, обов`язок обох батьків з надання відповідної допомоги та спроможність останніх її надавати.
З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.
Частиною 1 ст.184. СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до  201 цього Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Отже приписи щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій формі не застосовуються до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, а тому заперечення відповідача щодо визначення розміру аліментів у твердому грошовому розмірі, оскільки до складу його доходу враховуються значні грошові суми додаткового матеріального забезпечення для військовослужбовців, заслуговують уваги і дають підстави для зміни присудженої судом суми аліментів. 
Суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дочки у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання позивача, а саме - 30.06.2025 р., але не довше як до досягнення нею 23 років, не в повній мірі врахував обставини, що мають істотне значення, а саме, що позивач є особою працездатного віку, має самостійний дохід у вигляді стипендії у розмірі 2000 гривень.
Відповідно до положень ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право самостійно переоцінити докази, встановлені та по іншому оцінені судом першої інстанції, але обов`язково зазначивши при цьому, які саме норми процесуального права порушені цим судом при досліджені та оцінці доказів.
При ухваленні нового судового рішення суд апеляційної інстанції зобов`язаний в мотивувальній частині дати оцінку доказам, що наявні в матеріалах справи, та новим доказам, якщо вони досліджувались в їх сукупності за правилами, встановленими ст.89 ЦПК України про оцінку доказів. В свою чергу порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. До подібних висновків дійшов Верховний суд у своїх постановах від 19 серпня 2020 року у справі № 2-13112/10, від 10 липня 2019 року у справі №64/2988/16, від 15 вересня 2020 року у справі №205/4196/18. 
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З урахуванням часу звернення до суду при визначенні розміру аліментів колегія суддів бере до уваги передбачений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на працездатну особу становив  з 1 січня - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні. Також  враховує рівність обов`язку батьків, бо  мати  має невеликий,  але постійний  дохід  і тому  може приймати участь у матеріальному забезпеченні повнолітній дочці, яка продовжує навчання, тому присудження до стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки у твердій грошовій сумі на рівні 3500 грн, щомісячно, до закінчення навчання позивача, а саме - 30.06.2025 р., але не довше як до досягнення нею 23 років, на переконання колегії суддів, буде достатнім та не поставить відповідача в скрутне майнове становище.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, на підставі ст. 376 ЦПК України, підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, шляхом визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі на рівні 3500грн.відповідача щомісячно до закінчення навчання позивача, а саме - 30.06.2025р., але не довше як до досягнення двадцятитрьохрічного віку.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_2 - адвоката Ємельяненко Сергія Вікторовича задовольнити частково.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 вересня 2022 року змінити в частині визначення розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини.
Стягувати з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 3500 гривень, щомісячно, на утримання дочки, яка продовжує навчання, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до закінчення її навчання у Сумському державному університеті - до 30 червня 2025 року, починаючи стягнення з 21 червня 2022 року.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий -  	С. С. Ткачук	

Судді:                                                                                        О. Ю. Кононенко 

                                                                                                   О. І. Собина