ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 р. 	Справа № 480/68/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Чалого І.С. ,  Катунова В.В. 
за участю секретаря судового засідання  Юсіфової Г.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.05.2022, суддя М.М. Шаповал, по справі № 480/68/22
за позовом    Військової частини НОМЕР_1  
до    Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)                  
про скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) про відкриття виконавчого провадження ВП № 67203527 від 20.10.2021 щодо примусового виконання постанови про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору ВП № 66810405 від 14.09.2021 у розмірі 24000 грн.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.05.2022 позов задоволено.
Визнано протиправною і скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) про відкриття виконавчого провадження ВП № 67203527 від 20.10.2021 щодо примусового виконання постанови про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору ВП № 66810405 від 14.09.2021 у розмірі 24000 грн.
Відповідач, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про не врахування судом першої інстанції, що державний виконавець про винесенні оскаржуваної постанови від 20.10.2021 діяв правомірно, в межах наданих повноважень, та за наявності підстав, передбачених ст. 27 Закону № 1404-VIII була винесена оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судовим розглядом, на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебувало виконавче провадження № 66810405 з примусового виконання виконавчого листа № 440/3727/21 від 05.07.2021, виданого Сумським окружним адміністративним судом про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2018 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 17 квітня 2019 року.
14.09.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) винесено постанову про стягнення з боржника - Військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору у розмірі 24000 грн. в рамках виконавчого провадження № 66810405.
20.10.2021 постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) відкрито виконавче провадження № 67203527 з примусового виконання постанови № 66810405 від 14.09.2020 виданої ВПВР УЗПВР у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).
Позивач, не погоджуючись із постановою відповідача, звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова не є виконавчим документом, який допускається до негайного виконання, оскаржується у суді, а отже у державного виконавця станом на 20.10.2021 були відсутні підстави розпочинати її примусове виконання.
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження"  виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України від 02.06.2016 року № 1403-VIII “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів”.
Частинами 1, 2 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
Статтею 27 Закону № 1404 передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
З аналізу вказаних норм Закону № 1404-VІІІ слідує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.
Отже, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.
Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону № 1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Таким чином, стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення із винесенням відповідної постанови. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору (не пізніше наступного робочого дня) з дня закінчення виконавчого провадження є те, що виконавчий збір не стягнуто. 
У ході судового розгляду встановлено, що 20.10.2021 постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) закінчено виконавче провадження № 66810405 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404.
З огляду на викладене головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) винесено оскаржувану постанову від 20.10.2021, якою відкрито виконавче провадження № 67203527 з примусового виконання постанови № 66810405 від 14.09.2020 виданої ВПВР УЗПВР у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).
Таким чином, враховуючи, що виконавче провадження № 67203527 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404 (у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) було закінчено, виконавчий збір не сплачений та не стягнутий, відповідач, керуючись ч. 3 ст. 40 Закону № 1404, дійшов правомірного висновку про необхідність відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови № 66810405 від 14.09.2020 про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору. 
Втім, суд першої інстанції, дійшовши висновку про протиправність оскаржуваної постанови, виходив з того, що постанова від 14.09.2021 фактично не набрала законної сили, оскільки була оскаржена у судовому порядку.
Так, ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 у справі № 480/10091/21 відкрито провадження у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправними дій та скасування постанови від 14.09.2020 про стягнення виконавчого збору.
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 1404 виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:
1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);
2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;
3) боржника визнано банкрутом;
4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;
5) юридичну особу - боржника припинено;
6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;
7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;
8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;
9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;
10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;
11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;
12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.
У той же час, колегія суддів звертає увагу, що на момент прийняття відповідачем рішення щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови № 66810405 від 14.09.2020 про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору та винесення оскаржуваної постанови від 20.10.2021, обставини, на які посилається позивач, були відсутні, оскільки провадження у адміністративній справі, на яку посилається позивач, було відкрито лише 08.11.2021.
З аналогічних підстав колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 16.12.2021 у справі № 480/13464/21, якою вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у безспірному порядку згідно виконавчого провадження ВП № 66810405, відкритого державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) щодо стягнення з Військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору в сумі 24000 грн. на підставі постанови про відкриття ВП № 67203527 від 20.10.2021, оскільки із відповідною заявою позивач звернувся до суду 14.12.2021, тобто після прийняття оскаржуваної постанови від 20.10.2021.
За такого правового регулювання та обставин справи колегія суддів доходить висновку, що державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) при відкритті виконавчого провадження ВП № 67203527 з примусового виконання постанови про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору ВП № 66810405 від 14.09.2021 діяв на підставі та в межах своїх повноважень, з огляду на що позовні вимоги про скасування постанови від 20.10.2021 є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Суд першої інстанції вказані обставини не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваної постанови.
Крім того, колегія суддів вважає помилковим посилання на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27.03.2021 у справі № 826/15117/17, оскільки правовідносини у даній справі не є подібними до правовідносин у справі № 826/15117/17 з огляду на відмінність фактичних обставин.
Відповідно ст. 317 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення справи, які суд першої інстанції визнав встановленими,  неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи наведене,  колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 287, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) - задовольнити.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.05.2022 по справі № 480/68/22  скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	І.С. Чалий    В.В. Катунов