ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року		Справа № 260/2192/22 пров. № А/857/15653/22	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Затолочного В.С., 
при секретарі судового засідання  - Юрченко М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року (суддя Дору Ю.Ю., м.Ужгород),
ВСТАНОВИВ:
22.06.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (далі – ГУНП) в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських ГУНП» від 23.05.2022 №876 (далі – Наказ №876), в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідальність.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду за позовною заявою ОСОБА_1 відмовлено. Позовну заяву залишено без розгляду. 
Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить таку скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В доводах апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з розглядуваним позовом. Зазначає, що з оскаржуваним Наказом №876 ознайомився 27.05.2022, однак внаслідок того, що з 28.05.2022 скаржник фактично через кожну добу до часу подання позову знаходився в добових нарядах, відтак не мав можливості вчасно звернутися до суду з позовом.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Представник позивача просив проводити розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що підстави, наведені позивачем у клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду є неповажними підставами для поновлення строку звернення до суду з даним позовом, клопотання про поновлення строку не містить зазначення інших поважних підстав для поновлення строку звернення до суду з вказаним позовом, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.
Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що предметом спору у цій справі є Наказ №876 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді накладення стягнення про неповну службову відповідальність.
Відповідно до частини четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції затвердженому Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі – Дисциплінарний статут; в редакції, чинній на час виникнення спірних відноси) поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Спірним є питання дотримання позивачем строку звернення до суду з позовом у справі щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності як підстави для залишення позовної заяви без розгляду.
Частиною першою статті 122 КАС  встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною п`ятою статті 122 КАС передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як уже вище зазначено, частиною четвертою статті 31 Дисциплінарного статуту, яка набрала чинності 01.05.2022, встановлено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.
З позовом про оскарження Наказу №876 в частині спірних вимог, з яким позивача особисто ознайомлено 27.05.2022, останній звернувся до суду 22.06.2022.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач вказує, що з часу введення на території України дії воєнного стану, особовий склад відділення поліції Берегівського районного відділу поліції ГУНП переведений на посилений варіант службової діяльності та охорони об`єктів критичної інфраструктури які розташовані на території обслуговування відділення. В зв`язку з чим ОСОБА_1 відповідно до розстановки сил і засобів в період з 8:00 год до 8:00 год 28.05., 30.05., 01.06., 03.06., 06.06., 08.06., 13.06., 15.06, 20.06.2022, був залучений до добових нарядів для несення служби, що позбавило його можливості своєчасно без порушення строків звернутися до суду за захистом своїх прав.
Судом першої інстанції вказані обставини не визнані поважними та зазначено, що позивачем не зазначено будь-яких перешкод у реалізації ним своїх прав на захист.
В розрізі викладеного, необхідно зазначити, що поважними причинами пропуску строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, та не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Водночас на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне зауважити, що із спірним Наказом №876 позивач-апелянт ознайомився 27.05.2022, п`ятнадцятиденний строк на оскарження такого Наказу згідно статті 31 Дисциплінарного статуту сплив 10.06.2022. Разом з тим як наведено вище, скаржник і справді з 28.05.-20.06.2022 був у добових нарядах, які розпочиналися о 8:00 год ранку та закінчувалися відповідно о 8:00 год ранку наступного дня. Для суду апеляційної інстанції вказана обставина є такою, яка перешкоджала позивачу вчасно у п`ятнадцятиденний термін звернутися до суду з позовом.
У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 цей Суд зауважив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
Разом з тим, позивач дотримав місячного строку звернення до суду згідно частини п`ятої статті 122 КАС.
Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 25 лютого 2021 року в справі № 580/3469/19 зроблено правовий висновок з питання застосування строку звернення до суду, встановленого нормою процесуального права, який відрізняється від такого строку, встановленого нормою матеріального права, який полягає у наступному.
Критерієм для виокремлення правових систем з переважанням юридичного процесу є пріоритетність у правовому регулюванні процесуальних правил, які передують появі норм матеріального права. Можна допускати відступ від правила застосування тієї норми, яка закріплена у відповідній галузі, і обирати норму іншого акта у випадках, коли вона покращує правове положення суб`єктів.
У практиці, зокрема, адміністративного судочинства застосовується загальний принцип «dubio pro tributario» (пріоритет з найбільш сприятливим для особи тлумаченням норми права): у разі якщо норма закону або іншого нормативного акта, виданого на основі закону, або якщо норми різних законів або нормативних актів дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків особи у її взаємовідносинах з державою (в особі відповідних суб`єктів владних повноважень), тлумачення такого закону здійснюється на користь особи (суб`єкта приватного права).
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Белле проти Франції» («Bellet v. France») зазначив, що право на доступ до суду повинно бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним чи ілюзорним» (заява № 23805/94, параграф 36). У справі «Зубак проти Хорватії» ЄСПЛ, розглядаючи загальні принципи щодо доступу до судів вищої інстанції та обмеження ratione valoris (компетенція з огляду на цінність), зробив висновок, що стаття 6 Конвенції не зобов`язує Договірні держави створювати апеляційні чи касаційні суди, проте якщо такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6, наприклад, у тій частині, в якій вона гарантує учасникам судового процесу ефективне право на доступ до суду.
Пункт 1 статті 6 Конвенції втілює «право на суд», за яким право на доступ до суду (тобто право ініціювати провадження у національних судах) становить лише один з його аспектів. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання в її права (зокрема, рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France), параграф 36; від 28 лютого 2008 року у справі «Церква села Сосулівка проти України», заява №37878/02, параграф 50).
Отже, позивач для захисту своїх законних прав, свобод і законних інтересів відповідно до принципу «dubio pro tributario» має право на звернення до суду з позовом про оскарження Наказу №876, зважаючи на те, що пропуск строку є незначний (з 11.06.2022 по 19.06.2022) і останнім позов подано у межах гарантованого процесуальним законом строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС.
Право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.
З огляду на викладені обставини, за наслідком розгляду апеляційної скарги, враховуючи наведені норми права, апеляційний суд дійшов висновку про передчасність висновків суду першої інстанції щодо залишення позову ОСОБА_1 без розгляду на підставі пункту 7 частини першої статті 240 КАС.
Відповідно до статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження її розгляду по суті.
Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 320, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 13 лютого 2023 року.