КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                  
Справа №  752/6995/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/83/2023
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
08 лютого 2023 року                                                                                                          м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                              
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Кулікової С.В., Музичко С.Г.,                                                         
                                         при секретарі      Савіцькій Д.А.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1  про забезпечення позову у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-юа», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Найда Ольга Іванівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Худова Юлія Олександрівна, про визнання договору довічного утримання та скасування заповіту недійсними,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1   на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року, постановлену під головуванням судді Плахотнюк К.Г.,-    
 
встановив:
 
У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.
Позивач просив: визнати недійсним договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Пенсіон-юа» посвідчений Худовою Ю.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12 квітня 2016 року за реєстровим № 389, договір про зміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого Худовою Ю.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12 квітня 2016 року за реєстровим № 389 та внесення змін та доповнення до нього, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Худовою Ю.О. та зареєстровано в реєстрі за № 420, який було укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , скасувати заборону відчуження нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати недійсним скасування заповіту № 121747 укладеного ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 (засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Найда О.І., 07.02.2000 року, зареєстрованого в реєстрі № 157, бланк АВІ № 307202), що було засвідчено заявою № 58840705 від 12 квітня 2016 року, бланк НАТ 965594, номер в реєстрі 392, що було засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Худовою Ю.О.
У вересні 2022 року представник ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.
Заява обґрунтована тим, що існують обґрунтовані підстави вважати, що спірна квартира може бути відчужена на користь третіх осіб, що унеможливить ефективний захист та виконання рішення суду у випадку задоволення позову.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року заяву залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне встановлення обставин, які мають значення.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлялися належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження права власності ОСОБА_2 на спірну квартиру. Також судом першої інстанції вказано, що відсутня співмірність.
Проте погодитися з такими висновками суду не можна.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з  ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Встановлено, що предметом позову є визнання недійсним договору довічного утримання та договору про зміну набувача, а також визнання недійсним скасування заповіту.
За умовами спірних договору довічного утримання та договору про заміну набувача, ОСОБА_2 отримує у власність квартиру АДРЕСА_2 .
Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, представник позивача зазначив, що існують підстави вважати, що спірна квартира, яка була заповідана позивачу, може бути відчужена на користь третіх осіб, що унеможливить ефективний захист та виконання рішення суду. Заявник вказує, що станом на вересень 2022 року невідомі особи неодноразово змінювали замки в квартирі.
У поданій заяві про забезпечення позову чітко вказано вид забезпечення позову, зазначено усю необхідну інформацію про предмет забезпечення.
Заява містять достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.
Враховуючи, встановлені обставини справи, колегія суддів вважає доцільним забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, яка належить ОСОБА_2 на праві власності, що буде співмірним із позовними вимогами.
Посилання суду першої інстанції на відсутність доказів на підтвердження, що ОСОБА_2 є власником спірної квартири, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, а саме Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
У суду першої інстанції, з урахуванням вищенаведених вимог закону та фактичних обставин, не було жодних правових підстав відмовляти у накладенні арешту на нерухоме майно.
Будь-яких доказів, що у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову, будуть порушені права відповідача або інших осіб, суду не представлено.
При цьому колегія суддів бере до уваги, що арештоване майно фактично зберігається в користуванні власника, а обмежується лише можливість розпорядитися ним.
Вимоги заяви в частині забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири, задоволенню не підлягають, оскільки забезпечення в такий спосіб може порушити права невизначеного кола осіб. 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Отже, ухвала суду від 14 вересня 2022 року постановлена з порушенням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-        
   постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року скасувати.
Заяву представника ОСОБА_1  про забезпечення позову задовольнити частково.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 .) 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено 13 лютого 2023 року.

 
 
Суддя-доповідач                                                                                                    Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                                     С.В. Кулікова

 
 
                                                                                                                                С.Г. Музичко