Ухвала
 
23 березня 2023 року
м. Київ
 
справа № 216/2685/22
провадження № 61-3855ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення недоплаченої частки заробітної плати,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») про стягнення недоплаченої частки заробітної плати, просив стягнути з відповідача на свою користь недоплачену частку заробітної плати в розмірі 9 332,06 грн за 2017-2022 роки (включно), зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втраченої частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою цих сум в порядку, передбаченому Законом «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 вересня 2022 року в задоволені позову відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2023 року рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 вересня 2022 року скасовано, позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 недоплачену частину матеріальної допомоги на оздоровлення протягом 2017-2022 років в розмірі 9 332,06 грн та компенсацію втрати частини заробітної плати в розмірі 997,71 грн. Зазначено, що постанова апеляційного суду в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати в розмірі 997,71 грн не підлягає виконанню протягом дії Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік». Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У лютому 2023 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга АТ «Українська залізниця».
Ухвалою Верховного Суду від 01 березня 2023 року зазначена скарга повернута заявникові відповідно до вимог зазначених у пункті 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України.
14 березня 2023 року АТ «Українська залізниця» повторно звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить судове рішення скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції. Також зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19  грудня 1997 року).
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області справу № 216/2685/22 визнано малозначною та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. 
Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями і, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Крім того, АТ «Українська залізниця» не наведено належного обґрунтування, що ця справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.  
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга не містять.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє 
у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця»  на постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення недоплаченої частки заробітної плати.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                     Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
В. І. Крат